КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110, тел./факс 0 (44) 284 15 77 
e-mail: inbox@kas.gov.ua, inbox@kia.court.gov.ua, web: kas.gov.ua, код ЄДРПОУ 42258617

Унікальний номер справи № 357/3467/24                              Головуючий у суді першої інстанції - Кошель Б.І. 
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1608/2025                 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
13 червня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач      Нежура В.А.,
 судді                          Невідома Т.О., Поліщук Н.В.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2024 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
 
У березні 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що,  ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ "Приватбанк" (далі - Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил банківських послуг у Приватбанку № б/н від 04.06.2011 та приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. 
04.06.2011 року відповідачка також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці Відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що зазначені у довідці, і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». 
На підставі вказаної анкети-заяви відповідачці відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000 грн. 
Крім цього, у процесі користування рахунком 12.11.2021 відповідачка підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (копія додається до позовної заяви), на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. На момент підписання вказаної Заяви заборгованість відповідачки становила 48 154,45 грн, що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості. 
У зв`язку з порушеннями відповідачкою зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості вона станом на 22.02.2024 року має заборгованість у розмір 33 767,36 грн, яка складається з: 33 313.71 грн - заборгованість за тілом кредиту, 453.65 грн - заборгованість за простроченими відсотками. 
Посилаючись на те, що добровільно відповідачка заборгованість не погашає, просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.06.2011 у розмірі 33 767,36 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №Б/Н від 04.06.2011, в розмірі 27 067,36 грн (27067,36 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 27067,36 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту), а також понесені позивачем судові витрати.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
У апеляційній скарзі вказує, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зробив висновок про відсутність доказів ознайомлення відповідачки з істотними умовами договору, оскільки у заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Однак, це спростовується наданою позивачем Заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг та довідкою про умови кредитування, підписаними особисто відповідачкою.
Отже, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору, що було підтверджено позивачем наданням суду належних та допустимих доказів.
На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, тому дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні заборгованості.
Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1  у встановлений строк не скористалась.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України (в редакції, чинній на день подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 767,36 грн.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.1ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Зважаючи на те, що рішення оскаржено лише в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача відсотків за кредитним договором, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише у цій частині.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Встановлено, що 04.06.2011 року ОСОБА_1 звернулася до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н (далі - Анкета-заява).
Анкета-заява від 04.06.2021 року містить анкетні дані ОСОБА_1 та її підпис. Крім того, у ній вказано, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Пам`яткою клієнта і Тарифами які надані їй для ознайомлення. Інших відомостей, зокрема, щодо бажаного типу картки та розміру кредитного ліміту, відсотків за користування кредитними коштами, розміру пені та штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту, строку дії картки і строку повернення кредиту (користування ним), Анкета-заява не містить.
До зазначеної Анкети-заяви банк додав довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна, 55 днів пільговий період», яка підписана відповідачем, копію Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, копію Довідки про видані відповідачеві картки; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010; розрахунок заборгованості; виписку за договором № б/н за період з 04.06.2011 по 29.02.2020, на ім`я відповідача; копію паспорта відповідачки.
Також, судом встановлено, що 12.11.2021 відповідачка підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Підписанням заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, разом становлять Договір банківського рахунку, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належно виконувати.
12.11.2021 року відповідачка також підписала паспорт споживчого кредиту.
Як вбачається з копії Довідки про надані кредитні картки, відповідач отримала наступні кредитні картки: НОМЕР_1 дата відкриття 04.06.2011, термін дії 04/15 (Універсальна);   НОМЕР_2 дата відкриття 29.02.2012, термін дії 04/15 (Універсальна); НОМЕР_3 дата відкриття 27.03.2015, термін дії 01/18 (Універсальна GOLD); НОМЕР_6 дата відкриття 27.07.2016, термін дії 03/18 (Універсальна GOLD); НОМЕР_7 дата відкриття 23.02.2018, термін дії 12/21, (Універсальна GOLD); НОМЕР_5 дата відкриття 04.03.2019, термін дії 01/23, (Універсальна GOLD).
Відповідачка використовувала дані картки, за допомогою яких відбувалося зняття коштів та їх повернення, що підтверджується розрахунками заборгованості за договором № б/н від 04.06.2011 року, укладеним між ПРИВАТБАНК та клієнтом - ОСОБА_1 , а також випискою по рахунку останньої.
Відповідно до Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , останній неодноразово було змінено кредитний ліміт, а саме: 04.06.2011 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 8000,00 гривень; 04.06.2011 року зменшено кредитний ліміт до 300,00 гривень; 06.08.2011 року збільшено кредитний ліміт до 10000,00 гривень; 07.08.2011 року зменшено кредитний ліміт до 10000,00 гривень; 04.10.2011 року зменшено кредитний ліміт до 8000,00 гривень; 04.10.2017 року збільшено кредитний ліміт до 15000,00 гривень; 13.08.2018 року збільшено кредитний ліміт до 20000,00 гривень; 25.11.2019 року збільшено кредитний ліміт до 26000,00 гривень; 07.09.2020 року збільшено кредитний ліміт до 31000,00 гривень; 29.04.2021 року збільшено кредитний ліміт до 50000,00 гривень; 06.07.2022 року зменшено кредитний ліміт до 47890,00 грн.; 19.07.2022 року зменшено кредитний ліміт до 46050,00 гривень; 15.08.2022 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 гривень.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором №б/н від 04.06.2011 року, станом на 01.05.2024 становить 27 067,36 гривень, з яких: 27 067,36 гривень - заборгованість за тілом кредиту.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Мета договору приєднання полягає у тому, що його умови визначені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних умовах та можуть бути прийняті іншою стороною не інакше ніж шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. Тобто дійсно вільною в цьому випадку є воля виключно однієї сторони - тієї, яка пропонує для укладення договору саме формуляр (тобто банк). Інша сторона виявляє волю до укладення цього договору лише на стадії висловлення власної волі на стадії прийняття умов такого договору в цілому. Проте не повинно виникати сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник.
У ситуації, коли є сумніви у тому, чи прийняті та які саме умови прийнято споживачем - позичальником, умови не можуть вважатися такими, що прийняті ним в цілому.
Конструкція договору приєднання, викладена у частині першій статті 634 ЦК України, полягає не у тому, що споживач зобов`язаний самостійно ознайомитися з умовами і правилами надання послуг, пропонованими однією стороною, а у тому, що споживач може лише до них приєднатися, не маючи можливості обговорювати умови договору приєднання, пропонуючи свої зміни тощо. Проте сама воля споживача на приєднання до певних умов такого договору має бути однозначною та свідчити про певне її спрямування на досягнення згоди саме на певних умовах, запропонованих банком.
Відтак, у законі як загальне правило визначено, що договір приєднання має викладатися на формулярі або іншій стандартній формі, яка має засвідчувати усі прийняті споживачем умови такого договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку - АТ КБ «Приватбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент підписання сторонами Анкети-заяви, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Судом встановлено, що в анкеті-заяві від 04.06.2011, яка була підписана ОСОБА_1 , не зазначена процентна ставка, виходячи з якої нараховуються проценти за користування кредитом, а отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідачки заборгованість за тілом кредиту в сумі 27 067,36 грн.
З наданої банком виписки по картковому рахунку за період з 04.06.2011 по 29.02.2020  вбачається, що за зазначений період користування кредитним лімітом з відповідача стягувались відсотки, штрафи та пеня.
Водночас, у Анкеті-заяві позичальника, яка нею підписана 04.06.2011 року процентна ставка не зазначена.
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що саме додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву.
Як вбачається з анкети-заяви, підписаної відповідачем, вона погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, виконувати їх зобов`язаннями та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Проте, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді нарахування відсотків, штрафів та пені.
Отже надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.
Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Також, в анкеті-заяві від 04.06.2011 року не міститься інформації про укладення між сторонами кредитного договору SAMDN52000045605628, тоді як у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» вказано, що це довідка по договору SAMDN52000045605628 за яким і визначено умови кредитування, а саме: тип кредиту, відсоткова ставка в місяць - 1,7%, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір пені та штрафів. Кредитний договір SAMDN52000045605628 у матеріалах справи відсутній.
Окрім наведеного, у вказаній довідці встановлений розмір відсотків за користування кредитом - 1,7 % на місяць, а позивачем у розрахунку заборгованості відповідача зазначений розмір відсотків за користування кредитом: 20,4%, тобто відсотки за користування кредитним лімітом обраховувались із розрахунку ставки, про яку відповідача не було ознайомлено при укладенні договору.
Згідно із ст. 1 Закон України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті ( ч. 2 ст. 9 Закону).
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов в цілому правильного висновку про безпідставність нарахування відповідачці відсотків у визначеному банком розмірі.
Разом з цим, предметом позову є стягнення заборгованості за тілом кредиту.
відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що з розрахунку та виписки, наданих позивачем, щодо руху коштів на кредитній картці, вбачається, що грошові кошти на картковий рахунок вносились, відповідачу були нараховані відсотки, проводилось автоматичне списання процентів та комісії за користування кредитним лімітом й за обслуговування, за рахунок збільшення заборгованості по тілу кредиту, автоматично погашалась його заборгованість, проводилось автоматичне погашення простроченої заборгованості.
Відтак, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом розміру заборгованості, не відображає реального руху коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 , оскільки реально отриманої відповідачем суми кредитних коштів від банку з моменту підписання кредитного договору, він не містить, та його правильність перевірити неможливо
Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду з таких підстав.
За загальним правилом тіло кредиту - це та сума коштів, яку позичальник отримав від банку. У цю суму не входять відсотки за кредитом, комісійні, пеня і штрафи через прострочення, витрати на оформлення паперів за кредитом, страховка тощо.
На відміну від кредитних договорів, за якими загальний розмір кредиту надається відразу (одноразово), в договорі про надання споживчого кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку (за яким позичальник має можливість використовувати ліміт частинами з правом подальшого використання вільного залишку ліміту, а у разі повного повернення коштів до закінчення строку кредитування - повторно отримати кредит (зняти кошти) або його частину в межах ліміту), - розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені, а тому сукупна сума всієї заборгованості за тілом кредиту може включати в себе заборгованість за частиною кредиту, строк сплати якої не закінчився (поточне тіло кредиту), та/або заборгованість за частиною кредиту, яка не була повернута в обумовлений термін (прострочене тіло кредиту).
У відповідності до наданого позивачем розрахунку, розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 27 067,36 гривень.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно з указаними положенням закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Таким чином, виписка по картковому рахунку, що наявна в матеріалах справи, може бути належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту та повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
З наданої позивачем виписки по рахунку відповідача вбачається, що відповідачка активно користувалася кредитними коштами та вносила кошти на погашення заборгованості за кредитом.
При цьому, позивач у суму заборгованості також включав і суму нарахованих відсотків, щомісячної комісії тощо, які сторони в належній формі не узгоджували.
Таким чином, тіло кредиту, збільшене за рахунок списання вказаних сум, та банком незаконно нараховувалися відсотки в різних розмірах.
Як видно із наданого банком розрахунку заборгованості, заборгованість за простроченим тілом кредиту становить 27 067,36 грн на погашення заборгованості  за простроченими відсотками банк зарахував 13 996,07 грн.
Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування відповідачці відсотків за користування кредитом на підставі анкети-заяви від 04.06.2011, заборгованість за тілом кредиту, що підлягає стягненню з відповідачки підлягає зменшенню на цю суму та становить 13 071,29 (27 067,36 - 13 996,07) грн.
Отже, оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті кредиту, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, є вимога позивача про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 13 071,29 грн.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом.
Згідно з частинами 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За таких обставин із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» потрібно стягнути 2924,55 грн на відшкодування судового збору за подачу позову та апеляційної скарги
Керуючись статтями  141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384    ЦПК України, апеляційний суд,
постановив:
 
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 071 гривню 29копійок та судові витрати у розмірі 2924 гривень 55 копійок.
В іншій частині позов залишено без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.
 
Реквізити сторін:
Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: вул. Грушевського, буд. 1-Д, м. Київ, 01001; код ЄДРПОУ: 14360570).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ).
.
 
Суддя-доповідач:                                                                            В.А. Нежура
 
Судді:                                                                                               Т.О. Невідома
                        
                                                                                                          Н.В. Поліщук