УХВАЛА
 
24 липня 2025 року            
м. Київ
 
справа № 127/6664/14
провадження № 61-3358св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Дундар І. О., Крата В. І., Пархоменка П. І., 
 
учасники справи:
скаржник: ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - начальник Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Шуляк Володимир Олександрович, заступник начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Нагорний Денис Володимирович, 
заінтересовані особи - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Сташком Петром Миколайовичем, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року у складі судді Медяної Ю. В. та постанову Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Матківської М. В., Сопруна В. В., Стадника І. М.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст скарги
У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про визнання дій протиправними та скасування постанов.
В обґрунтування скарги зазначила, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2014 року у справі № 127/6664/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість у сумі 8 608,30 доларів США, що еквівалентно 83 989,48 грн. На виконання вказаного рішення видано виконавчі листи.
На виконанні Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання вказаного виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 .
Постановою державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) від 05 квітня 2021 року виконавче провадження № НОМЕР_1 завершене в зв`язку з повним виконанням виконавчого документа.
Факт виконання вимог виконавчого документа також підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області № 127/31539/21 від 24 жовтня 2022 року.
Постановою заступника начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Нагорного Д. В. від 19 липня 2023 року відновлено виконавче провадження № НОМЕР_1. Вказана постанова винесена на підставі постанови начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Шуляка В. О. від 19 липня 2023 року про перевірку законності виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Дані постанови є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2014 року у справі № 127/6664/14-ц виконано в повному обсязі, заборгованість за кредитним договором № 111/49 від 21 листопада 2005 року відсутня. 
Крім того, стягувачем було пропущено строк оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 05 квітня 2021 року, що ставить під сумнів законність і обґрунтованість відновлення виконавчого провадження більш ніж через два роки після винесеної постанови про закінчення виконавчого провадження.
Просила суд:
визнати дії Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) з поновлення виконавчого провадження незаконними; 
скасувати постанову начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Шуляка В. О. від 19 липня 2023 року про перевірку законності виконавчого провадження № НОМЕР_1; 
скасувати постанову заступника начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Нагорного Д. В. від 19 липня 2023 року про відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Короткий зміст судових рішень
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення судів мотивовані тим, що скаржником та її представником - адвокатом Сташком П. М. не надано жодного доказу на підтвердження того, що висновки, викладені у постановах про результати перевірки законності виконавчого провадження № 4/4-20-23 від 23 червня 2023 року та від 19 липня 2023 року, є необґрунтованими та незаконними.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2014 року стягнено солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь стягувача 8 608,30 дол. США, що еквівалентно 83 989,48 грн, а також 839,89 грн судового збору. У виконавчому провадженні на користь стягувача перераховано коштів в загальній сумі 84 829,37 грн, в рахунок погашення виконавчого збору - 8 932,40 грн, в рахунок погашення витрат виконавчого провадження - 128,16 грн. При цьому кошти були фактично стягненні впродовж 2016-2021 років, їх конвертація в іноземну валюту не проводилась. Наведене свідчить про те, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом була передчасною, а тому дії виконавця правомірно визнані такими, що вчинені з порушенням вимог частини першої статті 18, частини четвертої статті 27, частини першої статті 28, пункту 9 частини першої статті 39, частини восьмої статті 48, статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 13, 14 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень (т. 1, а. с. 127-143).
Верховний Суд у своїй постанові від 08 вересня 2022 року у справі № 802/921/18-а дійшов висновку, що з аналізу норм статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», у поєднанні з пунктами 1-2 розділу XII Інструкції, випливає, що директор Департаменту ДВС може з власної ініціативи або на підставі заяви учасника виконавчого провадження здійснити контроль за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень та у разі встановлення порушень - скасувати постанову державного виконавця, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Таким чином, оскаржувані постанови були винесені на виконання постанови начальника Управління забезпечення примусового виконанні рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сускова А. О. №4/4-20-23 про результати перевірки законності виконавчого провадження від 23 червня 2023 року, яка постановлена у відповідності до норм статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», у поєднанні з пунктами 1-2 розділу XII Інструкції. 
Апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції і, окрім того, вказав, що доводи апеляційної скарги про неврахування судом рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2022 року у справі № 127/31539/21, яке було залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 19 січня 2023 року та постановою Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року, яким встановлено, що зобов`язання за кредитним договором № 111/49 від 21 листопада 2005 року було виконано в повному обсязі, апеляційним судом відхиляються. У контексті обставин, що склалися, висновки, викладені в зазначеній справі, не можуть мати преюдиційного значення у цій справі в частині нібито повного виконання боржником свого зобов`язання, оскільки в основу зазначених рішень покладено скасовану постанову про закінчення виконавчого провадження від 05 квітня 2021 року. Таким чином, висновки у справі № 127/31539/21 не відповідають дійсності на момент апеляційного перегляду ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року через суттєву зміну обставин справи. При цьому ухвалою Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22 липня 2024 року у справі № 127/31539/21 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «УкрСиббанк» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 03 квітня 2024 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2022 року та додаткового рішення цього ж суду від 8 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до АТ «УкрСиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання зобов`язань припиненими, вчинення дій.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що виконавчою службою було порушено встановлений законом порядок оскарження та скасування постанов у виконавчому провадженні, повністю спростовується мотивувальною частиною цієї постанови. Таке твердження скаржника базується на неправильному трактуванні боржником положень статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вказаною статтею передбачено не лише таку підставу для перевірки законності рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби як подання скарги у встановленому порядку, але і передбачено можливість усунення недоліків допущених рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, шляхом проведення перевірки законності виконавчого провадження.
Доводи апеляційної скарги щодо пропуску стягувачем АТ «УкрСиббанк» строку оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 05 квітня 2021 року апеляційним судом відхиляються, оскільки ця обставина не є предметом апеляційного перегляду та не стосується факту оскарження боржником постанови про перевірку законності виконавчого провадження від 19 липня 2023 року та постанови про відновлення виконавчого провадження від 19 липня 2023 року.
Аргументи учасників справи
10 березня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила рішення судів скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заяви.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що судовими рішеннями у справі № 127/31539/21, що набули законної сили (в тому числі постановою Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року), зобов`язання за кредитним договором № 111/49 від 21 листопада 2005 року, укладеним між ОСОБА_2 і АТ «УкрСиббанк», були визнані припиненими у зв`язку із їх повним виконанням, проведеним належним чином в 2021 році одним із солідарних боржників - ОСОБА_1 . Однак суди на вказані обставини і доводи належної уваги не звернули. Натомість апеляційний суд зробив необґрунтований висновок, що «висновки у справі №127/31539/21 не відповідають дійсності на момент апеляційного перегляду ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року, через суттєву зміну обставин справи».
Суд не врахував, що єдиною зміною було саме відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1 згідно з постановою від 19 липня 2023 року, яка винесена незаконно і про скасування якої подана скарга.
Апеляційний суд перевищив свої повноваження і не врахував висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 03 жовтня 2023 року у справі № 127/31539/21 про те, що «суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про припинення зобов`язань за вказаним кредитним договором, у зв`язку із його виконанням, проведеним належним чином». Не врахував, що предметом касаційного оскарження є виключно ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2024 року, залишена без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 03 квітня 2024 року, про відмову в задоволенні клопотання представника АТ «УкрСиббанк» про поновлення строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами. Вказаними ухвалами констатовано той факт, що АТ «УкрСиббанк» пропустив строк звернення із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2022 року у справі № 127/31539/21 (про визнання зобов`язань за договором кредиту припиненими), що не дає жодних підстав ставити під сумнів його обов`язковість.
Крім цього, суди не звернули належної уваги на недотримання встановленого Законом порядку скасувань постанов державного виконавця, зокрема на той факт, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено виключно один спосіб і передумову для скасування постанови державного виконавця, а саме - подання скарги на таку постанову у встановленому порядку. Норми розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень мають застосовуватись виключно в сукупності і на виконання норм статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», що передбачає перевірку законності виконавчого провадження виключно на підставі скарги, поданої у встановленому порядку сторонами, іншими учасниками та особами.
Суд апеляційної інстанції не зазначив конкретну указану норму, яка надавала б право здійснювати перевірку виконавчого провадження і скасовувати постанови (в тому числі і постанови про завершення виконавчого провадження), ніж як на підставі скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби. Стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює єдину підставу для перевірки законності рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби - подання у встановленому порядку скарги на такі рішення, дії чи бездіяльність, яка подається або до суду (частина перша статті 74 Закону), або до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець; водночас дії (рішення, бездіяльність) начальника відділу, в якому працює виконавець, оскаржуються до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня (частина третя статті 74 Закону).
Подальше оскарження дій і рішень посадових осіб державної виконавчої служби можливе лише в судовому порядку, оскільки законом не передбачено можливості подачі скарг на дії державного виконавця до вищестоящих органів органу ДВС.
Натомість, як вбачається з тексту постанови про відновлення виконавчого провадження від 23 червня 2023 року, підставою для її винесення є не скарга на дії (рішення) посадових осіб державної виконавчої служби, а постанова про результати перевірки законності виконавчого провадження № 4/4-20-23 від 23 червня 2023 року, винесена начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області ЦМУ МЮ (м. Київ) Сусковим А. О., яка в свою чергу, винесена на виконання доручення директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України № 75025/89117-33-23/20.3.1 від 12 червня 2023 року.
При цьому, суди не звернули увагу на ту обставину, що стягувачем 13 січня 2022 року було подано скаргу на постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 05 квітня 2021 року (аркуші 198-202). Однак вказана скарга була залишена без задоволення саме у зв`язку із пропуском встановленого статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» строку оскарження дій та рішень державного виконавця, про що Першим відділом ДВС у місті Вінниці було повідомлено стягувача листом № 1182 від 27 січня 2022 року, із подальшим підтвердженням листом № 127136 від 22 листопада 2022 року.
Відтак АТ «УкрСиббанк» пропущений строк оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 05 квітня 2021 року. Однак пропустивши цей строк, стягувач вирішив вдатися до адміністративних методів, не передбачених Законом, та звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
            У квітні 2025 року АТ «УкрСиббанк» подало до Верховного Суду відзив, в якому просило залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.
Зазначає, що аналізуючи статтю 74 Закону України № 1404, у поєднанні з п. 1-2 розділу XII Інструкції, начальник відділу може з власної ініціативи або на підставі заяви учасника виконавчого провадження здійснити контроль за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень та у разі встановлення порушень - скасувати постанову державного виконавця, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
У справі № 127/31539/21 підставою припинення зобов`язання за кредитним договором № 111/49 від 21 листопада 2005 року стала постанова винесена 05 квітня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із повним виконанням виконавчого документа. У контексті обставин справ, що переглядається, висновки, викладені в зазначеній справі, не можуть мати преюдиційного значення у цій справі, в частині, нібито, повного виконання боржником свого зобов`язання, оскільки в основу зазначених рішень покладено скасовану постанову про закінчення виконавчого провадження від 05 квітня 2021 року. А тому нововиявленими обставинами у справі № 127/31539/21 є постанова про відкриття ВП НОМЕР_1 від 19 липня 2023 року. Вказана постанова свідчить, що зобов`язання за кредитним договором № 111/49 від 21 листопада 2005 року не було виконано в повному обсязі.
Межі та підстави касаційного перегляду, рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі. 
В ухвалі вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (порушення норм процесуального права).
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини
Судивстановили, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2014 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнено солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 111/49 від 21 листопада 2005 року станом на 18 березня 2014 року в розмірі 8 608,30 дол. США, що еквівалентно 83 989,48 грн, а також стягнуто 839,89 грн судового збору.
На виконання вказаного рішення видано виконавчі листи, які отримав представник АТ «УкрСиббанк» 09 липня 2014 року.
27 квітня 2016 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Кравчуком А. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 127/6664/14-ц, виданого 09 липня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області, щодо боржника ОСОБА_1 
05 квітня 2021 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Королем В. В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2022 року у справі № 127/31539/21 визнано припиненими зобов`язання за кредитним договором № 111/49 від 21 листопада 2005 року та додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту № 1 від 21 листопада 2005 року до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки № 000174 від 15 листопада 2005 року, укладеними між ОСОБА_2 та АТ «УкрСиббанк». Рішення переглядалося в апеляційному та касаційному порядку і набрало законної сили 19 січня 2023 року.
23 червня 2023 року начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сусковим А. О. на виконання доручення директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 75025/89177-33-23/20.3.1 від 12 червня 2023 року проведено перевірку законності виконавчого провадження, за результатами якої винесено постанову № 4/4-20-23 про результати перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_1, якою визнано дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Короля В. В. при здійсненні виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 127/6664/14-ц, виданого 09 липня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 111/49 від 21 листопада 2005 року станом на 18 березня 2014 року в розмірі 8 608,30 дол. США, що еквівалентно 83 989,48 грн, а також 839,89 грн судового збору, такими, що вчинені з порушенням вимог частини першої статті 18, частини четвертої статті 27, частини першої статті 28, пункту 9 частини першої статті 39, частини восьмої статті 48, статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 13, 14 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень. Зобов`язано начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Шуляка В. О. провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та повідомити Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Постановою начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Шуляка В. О. від 19 липня 2023 року про результати перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_1, прийнятою на виконання постанови № 4/4-20-23 від 23 червня 2023 року про результати перевірки законності виконавчого провадження начальника Управління забезпечення примусового виконанні рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сускова А. О., визнано дії державного виконавця Короля В. В. при здійсненні виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 127/6664/14-ц, виданого 09 липня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №111/49 від 21 листопада 2005 року станом на 18 березня 2014 року в розмірі 8 608,30 дол. США, що еквівалентно 83 989,48 грн, а також 839,89 грн судового збору, такими, що вчинені з порушенням вимог частини першої статті 18, частини четвертої статті 27, частини першої статті 28, пункту 9 частини першої статті 39, частини восьмої статті 48, статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 13, 14 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень. Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 05 квітня 2021 року, винесену у зазначеному виконавчому провадженні. Зобов`язано заступника начальника відділу Нагорного Д. В. вчинити дії у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Постановою заступника начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Нагорного Д. В. від 19 липня 2023 року відновлено виконавче провадження № НОМЕР_1.
Позиція Верховного Суду
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду заслухав суддю-доповідача, перевірив наведені у касаційній скарзі доводи, за результатами чого робить висновок про наявність правових підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з таких мотивів.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»). 
Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент розгляду скарги судами)сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.
Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (частина п?ята статті 74 вказаного Закону).
Слід зазначити, що Закон України «Про виконавче провадження» у чинній редакції не містить положень щодо контролю за законністю виконавчого провадження інакше, ніж в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби учасниками виконавчого провадження, крім виправлення допущених у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичних чи арифметичнихі помилок, що може здійснюватися з власної ініціативи начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (абзац третій частини третьої статті 74 цього Закону). На відміну від Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) в редакції, яка була чинною до 05 жовтня 2016 року та містила положення щодо перевірки законності виконавчого провадження посадовими особами органів державної виконавчої служби з їх власної ініціативи (стаття 86 Закону № 606-XIV). 
Разом з тим, такий контроль встановлений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5, якою унесені зміни до Інструкції з організації примусового виконання рішень, виклавши її в новій редакції.
Зокрема, у пункті 2 розділу XII вказаної Інструкції передбачено, що посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.
Колегія суддів вважає, що тлумачення статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що:
контроль за виконанням судових рішень здійснюється виключно в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби;
позасудовий контроль за виконанням судових рішень (начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, керівником органу державної виконавчої служби вищого рівня) здійснюється лише при перевірці рішення, дії або бездіяльність державного виконавця;
підставою позасудового контролю за виконанням судових рішеньможе бути лише скарга стягувача та іншого учасника виконавчого провадження (крім боржника);
така скарга має бути подана у строк, встановлений частиною п?ятою статті 74 вказаного Закону, оскільки поновлення цього строку в порядку позасудового контролю за виконанням судових рішень державним виконавцем цим Законом не передбачено;
пункт 2 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень в частині повноважень посадових осіб органів державної виконавчої служби проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи не відповідає статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», а тому не підлягає застосуванню.
У справі, що переглядається, суди відхилили відповідні доводи скаржника щодо проведення перевірки законності виконавчого провадження та прийняття на її підставі оскаржуваних рішень за відсутності законної підстави (скарги стягувача, поданої у встановлений законом строк), пославшись на пункт 2 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень та висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові від 08 вересня 2022 року у справі № 802/921/18-а. Тому зробили висновок, що підставою контролю за виконанням судових рішень може бути не лише подання скарги у встановленому порядку, але і проведення перевірки законності виконавчого провадження з власної ініціативи посадових осіб органів державної виконавчої служби.
У наведеній постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі № 802/921/18-а зроблено такі висновки:
«аналізуючи норми статті 74 Закону №1404-VIII, у поєднанні з пунктами 1-2 розділу XII Інструкції, Суд зазначає, що директор Департаменту ДВС може з власної ініціативи або на підставі заяви учасника виконавчого провадження здійснити контроль за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень та у разі встановлення порушень - скасувати постанову державного виконавця, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Суд зазначає, що чинним законодавством не визначено критеріїв чи ознак, наявність яких вказувала б на необхідність проведення перевірки конкретного виконавчого провадження начальником органу державної виконавчої служби.
З урахуванням викладеного Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що за обставин, які склалися в спірних правовідносинах, відповідач мав би проконтролювати своєчасність вчинення державним виконавцем виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_2, проте вказаного обов`язку не виконав, внаслідок чого стало можливим порушення державним виконавцем вимог статті 41 Закону №1404-VIII».
Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду (частина третя статті 403 ЦПК України). 
Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду не погоджується з наведеним висновком щодо застосування статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» у подібних правовідносинах, викладеним в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду, без відступу від такого висновку колегія суддів позбавлена можливості ухвалити рішення у цій справі, що згідно з вимогами статті 403 ЦПК України є виключно повноваженням Великої Палати Верховного Суду.
У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі № 802/921/18-а, та зробити висновок, що:
«тлумачення статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що:
контроль за виконанням судових рішень здійснюється виключно в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби;
позасудовий контроль за виконанням судових рішень (начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, керівником органу державної виконавчої служби вищого рівня) здійснюється лише при перевірці рішення, дії або бездіяльність державного виконавця;
підставою позасудового контролю за виконанням судових рішеньможе бути лише скарга стягувача та іншого учасника виконавчого провадження (крім боржника);
така скарга має бути подана у строк, встановлений частиною п?ятою статті 74 вказаного Закону, оскільки поновлення цього строку в порядку позасудового контролю за виконанням судових рішень державним виконавцем цим Законом не передбачено;
пункт 2 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень в частині повноважень посадових осіб органів державної виконавчої служби проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи не відповідає статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», а тому не підлягає застосуванню».
Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Передати справу № 127/6664/14 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                       Є. В. Краснощоков 
 
Д. А. Гудима
 
І. О. Дундар
 
                                                                                                В. І. Крат
 
П. І. Пархоменко