П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
26 серпня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/780/25	
                                                                                                   Головуючий в 1 інстанції: Хлімоненкова М.В.
                                                                                                                                  Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
                    головуючого  –  Лук`янчук О.В.
                    суддів              –  Бітова А. І.
                                                    –  Ступакової І. Г. 
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
                                              
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просила:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 143750004247 від 07.01.2025 року про відмову в призначенні пенсії та скасувати його;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.08.1981 року, період роботи з 14.08.1981 по 29.11.1982 в Новобугському сирзаводі; з 25.11.1982 по 31.08.1983 період навчання в Одеському технологічному інституті харчової промисловості імені М.В. Ломоносова; з 01.08.1988 по 23.04.1992 в Очаківському молочному заводі; з 12.05.1992 по 19.02.1993 в Бобринецькому маслозаводі Кіровоградського виробничого об`єднання молочної промисловості; з 20.05.1993 по 31.12.1998 в Агропромисловій компанії “Березань”; період перебування на обліку як безробітної особи з 28.03.2006 по 23.03.2007 в Березанському районному центрі зайнятості Миколаївської області та з 11.04.2020 по 06.04.2021 в Березанській районній філії Миколаївського обласного центра зайнятості;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2025 року про призначення пенсії за віком з моменту настання права на призначення пенсії за віком з 06.10.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що Позивачці рішенням від 07.01.2025 № 143750004247 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідачем 1 до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_2 від 20.08.1981, оскільки на першій сторінці (титульному аркуші) виправлення прізвища “ ОСОБА_2 ” на “ ОСОБА_3 ” зроблено з порушенням пункту 2.13 Інструкції № 162 (відсутній підпис відповідальної особи, яка вносила запис та запис не засвідчений печаткою підприємства). Позивачка вважає рішення Головного управління ПФУ в Миколаївській області протиправним, таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення, оскільки прийнято з порушенням норм матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини, а тому підлягає визнанню протиправним в судовому порядку.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року позов ОСОБА_1 – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 143750004247 від 07.01.2025 року про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.08.1981 року, період роботи з 14.08.1981 по 29.11.1982 в Новобугському сирзаводі; з 25.11.1982 по 31.08.1983 період навчання в Одеському технологічному інституті харчової промисловості імені М.В. Ломоносова; з 01.08.1988 по 23.04.1992 в Очаківському молочному заводі; з 12.05.1992 по 19.02.1993 в Бобринецькому маслозаводі Кіровоградського виробничого об`єднання молочної промисловості; з 20.05.1993 по 31.12.1998 в Агропромисловій компанії “Березань”; період перебування на обліку як безробітної особи з 28.03.2006 по 23.03.2007 в Березанському районному центрі зайнятості Миколаївської області та з 11.04.2020 по 06.04.2021 в Березанській районній філії Миколаївського обласного центра зайнятості.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.01.2025 року про призначення пенсії за віком з моменту настання права на призначення пенсії за віком з 06.10.2024 року.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та  прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції того факту, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_2 від 20.08.1981, оскільки на першій сторінці (титульному аркуші) виправлення прізвища ОСОБА_2 на ОСОБА_3 зроблено з порушенням пункту 2.13 Інструкції № 162 (відсутня підпис відповідальної особи, яка вносила запис та запис не засвідчена печаткою підприємства).
Апелянт вказує, що до заяви на призначення пенсії не долучено документ, який підтверджує зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 . 07.01.2025 р. прийнято рішення № 143750004247 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 02.01.2025 Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ГУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
З урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі – Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.
07.01.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 143750004247 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
У рішенні зазначено, що до страхового стажу Позивачки не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_2 від 20.08.1981, оскільки на першій сторінці (титульному аркуші) виправлення прізвища “ ОСОБА_2 ” на “ ОСОБА_3 ” зроблено з порушенням пункту 2.13 Інструкції № 162 (відсутня підпис відповідальної особи, яка вносила запис та запис не засвідчена печаткою підприємства). До заяви на призначення пенсії не долучено документ, який підтверджує зміну прізвища з “ ОСОБА_2 ” на “ ОСОБА_3 ”.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що сукупністю наданих позивачем документів підтверджено спірні періоди роботи Позивача.
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Згідно з ч.ч.1, 2 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік.
На момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком, позивач досягла 60 років. Таким чином, для призначення пенсії позивачу необхідно мати 31 рік страхового стажу. Саме відсутність 31 року страхового стажу стала підставою для відмови у призначенні пенсії.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Закону № 1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі – Закон № 1788), відповідно до ст. 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Згідно з ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі – Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
У трудовій книжці позивача у всіх спірних періодах роботи зазначені номери і дати наказів, на підставі яких вони зроблені. Записи про звільнення з роботи засвідчені підписами відповідальних осіб та печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.
Трудова книжка позивача вперше заповнювалась 20.08.1981 р.
На зазначений час діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. № 162. За приписами вказаної Інструкції заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.
Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР та КЦСПС від 06.09.1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.
Отже, відсутність підпису відповідальної особи, яка вносила запис та не засвідчення запису печаткою підприємства не є виною позивача. Неналежне виконання своїх обов`язків відповідальними особами не може покладати на позивача відповідальність у вигляді відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи та, відповідно, відмови у призначенні пенсії за віком.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вини позивача в неналежному заповненні її трудової книжки немає, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.
Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Таким чином, апелянт не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 р. по справі № 754/14898/15-а.
Стосовно виправлення прізвища “ ОСОБА_2 ” на “ ОСОБА_3 ”, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0047354731 від 08.10.2024 року, в графі “Відомості про дружину” прізвище до реєстрації шлюбу: “ ОСОБА_3 ”, прізвище після реєстрації шлюбу – “ ОСОБА_2 ”.
Щодо не зарахування періоду трудової діяльності, згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.08.1981 року.
Стаж роботи ОСОБА_1 підтверджується документами:
- трудова книжка, серії НОМЕР_2 від 20.08.1981 року;
- свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_3 ;
- диплом, серії НОМЕР_4 від 24.06.1988;
- архівна довідка Архівного відділу Баштанської райдержадміністрації Миколаївської області від 17.01.2025 року № М-36/10-07-02, якою підтверджується записи № 1-3 трудової книжки про період роботи в Новобузькому сирзаводі на посаді лаборанта;
- архівна довідка Архівного відділу Очаківської міської ради від 15.01.2025 року № Г-199/07-01, якою підтверджується записи № 7-8 трудової книжки Позивача про період роботи в Очаківському молочному заводі на посаді інженера-хіміка;
- архівна довідка Комунальної установи “Трудовий архів” Кетрисанівської сільської ради від 09.10.2024 року № 229, якою підтверджується записи № 9-12 трудової книжки Пзивача про період роботи в Бобринецькому маслозаводі на посаді майстра казеїнового і морозивного цехів;
- довідка Березанського відділу Миколаївської філії Миколаївського обласного центру зайнятості від 20.01.2025 року № 02-02, якою підтверджуються записи № 23-24 трудової книжки Позивача про період перебування на обліку як безробітної особи в Березанській районній філії Миколаївського обласного центра зайнятості; 
- довідка Миколаївської філії Миколаївського обласного центру зайнятості від 22.01.2025 року № 24, якою підтверджуються записи № 35-36 трудової книжки про період перебування на обліку ОСОБА_1 як безробітної особи в Березанській районній філії Миколаївського обласного центра зайнятості.
Враховуючи наведене, колегія суддів, як і суд першої інстанції дійшла висновку, що сукупністю наданих позивачем документів підтверджено спірні періоди роботи Позивача.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності визнання протиправним незарахування відповідних періоді до страхового стажу Позивача.
Отже, рішення від 07.01.2025 р. № 143750004247 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, та належить скасуванню, а відповідні періоди роботи належать зарахуванню до страхового стажу Позивача.
Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України 
                                                                  Повний текст постанови складено та підписано 26 серпня 2025 року . 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова