УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/17150/24 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М. 
Категорія 36 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №295/17150/24 за позовом  ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  
на рішення  Богунського районного суду м. Житомира від 04 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М.
в с т а н о в и в :
У листопаді 2024 року  ОСОБА_1  звернувся до суду із даним позовом, у якому просив стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» помилково сплачені 30.11.2023 року кошти в розмірі 6 002,32 грн. на підставі рахунку №0400262303 від 29.11.2023 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що його мати, ОСОБА_2 , 1929 р. н. проживала в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Проживаючи в 2021 року в вказаному будинку, позивач випадково виявив, що працівники ТОВ «Житомиргаз Збут» надсилали ОСОБА_2 завідомо неправдиві рахунки № НОМЕР_1 із завищеними сумами плати за спожитий природний газ, внаслідок чого з червня 2021 року ОСОБА_1 розпочав особисто сплачувати власними коштами всі рахунки № НОМЕР_1 за спожитий газ. Позивач звертає увагу, що між ним та ТОВ «Житомиргаз Збут» не існує ніяких правових відносин у зв`язку з чим, він не зобов`язаний оплачувати вказані завідомо неправдиві рахунки. Вказував, що 30.11.2023 він помилково оплатив рахунок № НОМЕР_1 від 29.11.2023 року щодо плати за спожитий природний газ на суму 6 002,32 грн.
Враховуючи вищевикладене, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04 березня 2025 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не було встановлено фактичних обставин справи. Зазначає, що між ним та відповідачем не існує ніяких правових відносин. Вважає, що він не зобов`язаний оплачувати вказаний виготовлений невідомою особою підроблений, на його думку, рахунок № НОМЕР_1 від 29.11.2023 року. 
Зазначає, що довіреність ОСОБА_3 , на яку як на доказ посилався суддя першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, не стосується предмета доказування - помилкової оплати ним 30.11.2023 рахунку № НОМЕР_1 від 29.11.2023 року. 
Вважає, що 30.11.2023 відповідач безпідставно набув грошові кошти в сумі 6 002,32 грн. внаслідок помилкової оплати ним виготовленого невідомою особою підробленого рахунка № НОМЕР_1 від 29.11.2023 року, в якому платником зазначено ОСОБА_3 , який не мав правових відносин із відповідачем.
Просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 березня 2025 року скасувати та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Житомиргаз Збут» просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04.03.2025 - без змін. Зазначає, що з 01.05.2022 ТОВ «Житомиргаз Збут» не є діючим постачальником природного газу побутовим споживачам. За адресою газопостачання: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 було відкрито на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У подальшому особовий рахунок № НОМЕР_1 Оператором ГРМ 01.03.2023 переоформлено на ім`я ОСОБА_3 . Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , 26.01.2023 зареєстровано за ОСОБА_3 . Розмір частки: 1/1. 
З метою відновлення газопостачання до будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , який є рідним братом ОСОБА_3 та його представником за довіреністю, 30 листопада 2023 року здійснено оплату остаточної заборгованості перед ТОВ «Житомиргаз Збут», як перед попереднім постачальником природного газу за вищевказаною адресою, в сумі 6002,32 грн та 15.12.2023 здійснено оплату видатків з виконання робіт відключення/підключення газопостачання в загальному розмірі 1803,68 грн. 
Відповідно до змісту довіреності від 25.09.2019, посвідченої приватним нотаріусом Шваб О.В., ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 управляти та розпоряджатись від його імені та в його інтересах усіма без винятку рахунками, відкритими на його ім`я в будь-якій банківській установі України, у тому числі сплачувати належні платежі. Після оплати заборгованості за спожитий природний газ та рахунків з виконання робіт відключення та підключення газопостачання Оператором ГРМ відновлено газопостачання до будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було достовірно відомо, що відновлення постачання природного газу за вказаною адресою можливо лише після оплати заборгованості та видатків з виконання відповідних робіт. Судом першої інстанції встановлено, що сторонами визнаються обставини сплати відповідної суми позивачем як платником.
Вважає, що суд першої інстанції, керуючись нормами законодавства, які регулюють спірні правовідносини зробив обґрунтований висновок про те, що взаємні права та обов`язки постачальника природного газу з одного боку та споживача в особі ОСОБА_2 відповідають обсягу законодавчого врегулювання, визначеному, зокрема Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, що регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу. Після смерті відповідного споживача, ОСОБА_3 виступив спадкоємцем, що обумовлює можливість пред`явлення вимог до особи з боку постачальника послуг в порядку застосування положень ст.1282 ЦК України, крім того, висловив намір набути права та обов`язки споживача через складення заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу.
Відповідно до змісту довіреності від 25.09.2019, посвідченої приватним нотаріусом Шваб О.В., ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 управляти та розпоряджатись від його імені та в його інтересах усіма без винятку рахунками, відкритими на його ім`я в будь-якій банківській установі України, у тому числі сплачувати належні платежі.
Просив рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04.03.2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що у зв`язку із заборгованістю за спожитий природний газ за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , за дорученням ТОВ «Житомиргаз Збут» від 02.02.2022 оператором ГРМ (АТ «Житомиргаз») 09.02.2022 припинено газопостачання за адресою споживача ОСОБА_2 (а.с.23).
У подальшому особовий рахунок № НОМЕР_1 оператором ГРМ 01.03.2023 року переоформлено на ім`я ОСОБА_3 .
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , 26.01.2023 зареєстровано за ОСОБА_3 . Розмір частки: 1/1 (зворот а.с.35).
Відповідно до змісту довіреності від 25.09.2019, посвідченої приватним нотаріусом Шваб О.В., ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 управляти та розпоряджатись від його імені та в його інтересах усіма без винятку рахунками, відкритими на його ім`я в будь-якій банківській установі України, у тому числі сплачувати належні платежі (а.с.31).
За заявою ОСОБА_3 від 15.12.2023 про надання рахунків оплати для відновлення газопостачання, на вказану ним у цій заяві електронну адресу ТОВ «Житомиргаз Збут» 15.12.2023 надіслано рахунки на оплату відключення/підключення газопостачання, які цього ж дня були оплачені ОСОБА_1 .
З метою відновлення газопостачання до будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , який є рідним братом ОСОБА_3 та його представником за довіреністю, 30.11.2023 здійснено оплату остаточної заборгованості перед ТОВ «Житомиргаз Збут», як перед попереднім постачальником природного газу за вищевказаною адресою в сумі 6 002,32 грн. (а.с.8).
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з Розділом І Правил постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496 (далі - Правила), ці Правила розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.
Постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.
За приписами Розділу III Правил від 30.09.2015 №2496, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.
За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 р. № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Відповідно до п.1 Розділу III Правил від 30.09.2015 № 2496, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу: наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді.
Згідно з пунктом п.п.4 п.11.5. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам його дія припиняється у разі реєстрації споживача в Реєстрі споживачів іншого постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи у порядку, визначеному Правилами постачання та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 р. № 2493. У такому випадку дія цього Договору припиняється на наступний день після реєстрації споживача в Реєстрі іншого постачальника.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.
Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України).
Згідно ч.1,3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).
У справі, що переглядається встановлено, що у зв`язку із заборгованістю за спожитий природний газ за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , за дорученням ТОВ ««Житомиргаз Збут» від 02.02.2022 оператором ГРМ (АТ «Житомиргаз») 09.02.2022 припинено газопостачання за адресою споживача ОСОБА_2 .
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , 26.01.2023 зареєстровано за ОСОБА_3 .
У подальшому особовий рахунок № НОМЕР_1 оператором ГРМ 01.03.2023 року переоформлено на ім`я ОСОБА_3 .
Відповідно до змісту довіреності від 25.09.2019, посвідченої приватним нотаріусом Шваб О.В., ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 управляти та розпоряджатись від його імені та в його інтересах усіма без винятку рахунками, відкритими на його ім`я в будь-якій банківській установі України, у тому числі сплачувати належні платежі.
За заявою ОСОБА_3 від 15.12.2023 про надання рахунків оплати для відновлення газопостачання, на вказану ним у цій заяві електронну адресу ТОВ «Житомиргаз Збут» 15.12.2023 надіслано рахунки на оплату відключення/підключення газопостачання, які цього ж дня були оплачені ОСОБА_1 .
З метою відновлення газопостачання до будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , який є рідним братом ОСОБА_3 та його представником за довіреністю, 30.11.2023 здійснено оплату остаточної заборгованості перед ТОВ «Житомиргаз Збут», як перед попереднім постачальником природного газу за вищевказаною адресою, в сумі 6 002,32 грн. 
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 як представник ОСОБА_3 сплатив заборгованість перед ТОВ «Житомиргаз Збут», як перед попереднім постачальником природного газу за вищевказаною адресою в сумі 6 002,32 грн., а тому відсутні підстави для визнання цих коштів як безпідставно сплачених позивачем на рахунок відповідача.
Тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є законним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права є безпідставними.
За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст.259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 березня 2025 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 22 серпня 2025 року.

Головуючий Судді