Справа № 127/30344/23
Провадження № 22-ц/801/1612/2025
Категорія: 53
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року	Справа № 127/30344/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія»,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2025 року, ухвалене складі судді Вохмінової О. С. в м. Вінниці, дата складання повного рішення 15 травня 2025 року, -
в с т а н о в и в:
У вересні 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Покоєвича А. О., звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04 травня 2023 року приблизно о 16 годині 20 хвилин по вул. Монастирській, 21/11 в м. Вінниці, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», д.н. НОМЕР_1 , в порушення п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі транспортному засобу «Honda M-NV», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та допустив зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. 
Позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Honda M-NV», д.н. НОМЕР_2 .
Згідно оцінки страхової компанії - ПрАТ «УТСК», де була застрахована цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , сума завданого збитку становить 220 556,06 грн. з ПДВ, і 183 796,71 грн. – без ПДВ. 
Страхова компанія лише частково відшкодувала шкоду в розмірі 130 000 грн., проте дана сума не покриває всіх витрат, необхідних для відновлювального ремонту транспортного засобу, тому решту суми – 53 796,71 грн. (183 796,71 грн. – 130 000 грн. = 53 796,71 грн.) позивач просив стягнути з особи, відповідальної за завдані збитки – ОСОБА_2 . 
Крім того, в зв`язку з ДТП ОСОБА_1 поніс витрати на транспортування автомобіля в сумі 1 200 грн та 1 300 грн, а також на дефектування автомобіля після ДТП в сумі 399 грн.
Загалом позивач просив стягнути з ОСОБА_3 53 796,71 грн у відшкодування матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою йому як власнику автомобіля, 2 500 грн транспортних витрат по перевезенню автомобіля, 399 за дефектування автомобіля після ДТП, а всього 56 695,71 грн. Також просив стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн та сплачений судовий збір за подачу позовної заяви 1 073,60 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2025 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в сумі 55 810 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот десять) грн. 07 коп., а також судові витрати в сумі 15 752,15 грн., в решті позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції послався на висновок експерта ВВ КНДІСЕ Базалицького В. за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 2663/24-21 від 13 січня 2025 року та зазначив, що судом достовірно встановлено, що деформація дверей задка, заднього бампера, хромової накладки заднього бампера, заднього правого світловідбивача заднього бампера автомобіля «Honda M-NV» відбулись після зіткнення в ДТП 04 травня 2023 року, тому при визначенні суми матеріального збитку суд прийняв до уваги визначену експертом суду в розмірі 182 911,07 грн. 
ПрАТ «УТСК» сплатило ОСОБА_1 130 000 грн, однак дана сума не покриває шкоду спричинену ДТП, тому з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між вартістю реального завданого матеріального збитку і сумою страхового відшкодування – 52 911,07 грн (182 911,07 – 130 000 грн). Крім того, згідно ч. 1 ст. 28, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з відповідача  ОСОБА_2  на користь позивача ОСОБА_1  підлягають стягненню витрати на евакуацію транспортного засобу, понесення яких підтверджені належними доказами: актом від 05 травня 2023 року про транспортування автомобіля «Honda M-NV», д.н.  НОМЕР_2  і квитанцією про оплату на суму 1 200 грн., актом від 11 травня 2023 року про транспортування «Honda M-NV», д.н.  НОМЕР_2  і квитанцією про оплату на суму 1 300 грн. та вартість робіт по дефектуванню 399, 00 грн.
Не погодившись з цим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Основними доводами в апеляційній скарзі є те, що ПрАТ «УТСК» у відповідності до статті 36 Закону погодила із потерпілою особою розмір страхованого відшкодування та виплатила його, а відтак ОСОБА_1 не вправі зараз вимагати вимогу про стягнення відшкодування.
Суд першої інстанції не врахував позицію викладену в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 127/2551/23: «в підписаній позивачем угоді зазначено, що вона складена у відповідності до вимог пункту 26.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», а отже узгоджена сума страхованого відшкодування є остаточною та перегляду, оскарженню не підлягає. Після сплати узгодженої суми всі зобов`язання страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважаються припиненими». 
Як вбачається з висновку експерта, вартість нанесених пошкоджень, складає 182 911,07 грн – це у разі якщо пошкоджений автомобіль на день ДТП не мав жодних попередніх пошкоджень та при відновленні пошкоджень використані нові деталі вузли і агрегати, що підлягали заміні. Водночас на день огляду експертом автомобіля, сам позивач підтвердив, що було інше ДТП. При цьому матеріали не містять належних та допустимих доказів, а саме калькуляції з переліком необхідних робіт агрегатів та вузлів, що були замінені на пошкодженому автомобілі після оспорюваного ДТП. Дана експертиза була проведена зі спливом часу, після відновлення пошкоджень та з наявними іншими пошкодженнями від іншого ДТП, тому ця експертиза не може визначати розмір матеріальних збитків внаслідок ДТП за участі автомобілів позивача та відповідача.
23 червня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Покоєвича А. О., подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін, стягнути з ОСОБА_4 на користь Омельченка витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 грн.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам.
По справі встановлено наступне:
- постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року 04 травня 2023 року, встановлено, що приблизно о 16.20 год. по вул. Монастирській, 21/11 в м. Вінниці, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», д.н. НОМЕР_1 , в порушення п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі транспортному засобу «Honda M-NV», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та допустив зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу (а.с. 8, том 1);
- згідно свідоцтва про реєстрацію, позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Honda M-NV», д.н. НОМЕР_2 (а.с. 6, том 1);
- на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_6 була застрахована згідно полісу № ЕР 208968214 в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Страхова виплата на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну – 130 000 грн., франшиза – 0 грн (а.с. 217, том 1);
- між ПрАТ «УТСК» і ОСОБА_1 була укладена угода про узгодження розміру страхового відшкодування – 130 000 грн (а.с. 76 на звороті – 77, том 1);
- ПрАТ «УТСК» було прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн (в розмірі, що відповідає ліміту відповідальності страховика). Дана сума була виплачена ОСОБА_1 , що підтверджено платіжними інструкціями (а.с. 81-86, том 1).
- ПрАТ «УТСК» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 130 000 грн., в розмірі, що відповідає ліміту відповідальності страховика, що підтверджується платіжними інструкціями (а.с. 81 – 86, том 1);
- згідно висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 127/30333/23 від 13 січня 2025 року № 2663/24-21 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Honda M-NV», д.н. НОМЕР_2 , за умови, що автомобіль на час ДТП не мав зовнішніх пошкоджень, складає величину: 182 911,07 грн (сто вісімдесят дві тисячі дев`ятсот одинадцять гривень 07 копійок) на час проведення експертизи. Якщо на час ДТП автомобіль «Honda M-NV», д.н. НОМЕР_2 мав пошкодження задньої частини кузова, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля, складає 136 115,68 грн (сто тридцять шість тисяч сто п`ятнадцять гривень 68 копійок) на час проведення експертизи (а.с. 149 – 165, том 1). 
Між сторонами виник спір про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно пункту 2.1 статті 2 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( надалі – Закон № 1961-IV), якщо норми цьогоЗакону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Вказана норма кореспондується з частиною другою статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цьогоКодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону № 1961-IV є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.
За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
У постанові від 21 березня 2018 року у справі № 569/13697/15-ц Верховний Суд, погоджується із висновками апеляційного суду про те, що позивач підписав заяву про виплату страхового відшкодування і погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, а тому з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим сторонами розміром страхового відшкодування, немає підстав для стягнення зі страховика додаткових сум майнової шкоди
Також у постанові від 10 червня 2020 року у справі №333/2096/17 Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій у частині стягнення зі страховика майнової шкоди та відмовляючи в задоволенні позову з цих підстав, виходив із того, що страховик та потерпілий дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджено відповідною заявою позивача.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20.
Крім того, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.
Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначав, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
У підписаній ОСОБА_1 угоді з ПрАТ «УТСК» зазначено, що вона складена у відповідності до вимог пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, а узгоджена сума страхового відшкодування є остаточною та перегляду, оскарженню не підлягає. Після сплати узгодженої суми всі зобов`язання страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважаються припиненими.
Тобто, за змістом вказаної угоди ОСОБА_1 , діючи добровільно, на власний розсуд погодився із розміром страхового відшкодування ПрАТ «УТСК» у сумі 130 000 грн та правовими наслідками такої виплати.
Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він є меншим страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі (див. постанову Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 362/3043/18).
В справі, що розглядається, страховки виплатив страхове відшкодування у межах страхового ліміту: 130 000, грн, а відтак висновки Верховного Суду, викладений в постанові від 21 березня 2018 року у справі № 369/13697/15-ц, на який посилається відповідач, є у даному випадку, оскільки в справі, яка була предметом перегляду Верховним незастосовними Судом йшлося про виплату погодженого розміру страхового відшкодування у розмірі, меншому за встановлений ліміт такого відшкодування. 
Отже, оскільки позивач отримав від страховика максимально можливу суму страхового відшкодування (130 000 грн), то в разі, якщо матеріальний збиток, спричинений ДТП перевищує цю суму, її повинен відшкодувати винуватець дорожньо-транспортної пригоди – відповідач ОСОБА_2 .
В цій частині висновок суду першої інстанції є вірним, а доводи апеляційної скарги, - безпідставними.
Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування шкоди, завданої ДТП, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції припустився помилки.
Так, у Висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи від 13 січня 2025 року № 22663/24-21, експертом зазначено наступне: «Відповідно до матеріалів справи, автомобіль після ДТП отримав пошкодження: задня арка, заднє праве крило, (диск), правий поріг, задні праві двері (а.с.7). Наданий на огляд автомобіль має додаткові пошкодження, крім вказаних, а саме: Деформація дверей задка, заднього бампера, хромової накладки заднього бампера, заднього правого світловідбивача заднього бампера, Експертним шляхом визначити час утворення даних пошкоджень в задній частині автомобіля не видається за можливе, тому будуть розглядатись варіанти утворення пошкоджень під час ДТП з наявними на автомобілі вказаними пошкодженнями та без них.» .(сторінка 7 Висновку: а.с. 192).
У резолютивній частині Висновку експерт повторив, що на автомобілі виявлені додаткові пошкодження, не зазначені в Акті огляду, складеному під час ДТП та вказано: «Відповідно кількісних величин та характеру пошкоджень, які встановлені під час огляду, наданого на дослідження, автомобіля «Honda M-NV», д.н. НОМЕР_2 , матеріальний збиток, завданий власнику даного автомобіля, за умови, що автомобіль на час ДТП не мав зовнішніх пошкоджень, складає величину: 182 911,07 грн (сто вісімдесят дві тисячі дев`ятсот одинадцять гривень 07 копійок) на час проведення експертизи. Якщо на час ДТП автомобіль «Honda M-NV», д.н. НОМЕР_2 мав пошкодження задньої частини кузова, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля, складає 136 115,68 грн (сто тридцять шість тисяч сто п`ятнадцять гривень 68 копійок) на час проведення експертизи (сторінка 14 Висновку: а. с. 155 на звороті). 
Отже, оскільки на автомобілі позивача експертом були виявлені пошкодження, які не були зафіксовані під час ДТП в Акті огляду автомобілів на місці ДТП (а.с.7), які не були зазначені і самим позивачем в заяві до страхової компанії (а.с.77), то у суду першої інстанції не було підстав брати до уваги величину шкоди в розмірі 182 911,07 грн, яка визначена з урахуванням додаткових пошкоджень транспортного засобу, окрім отриманих під час ДТП, наслідки якої є предметом розгляду даної справи. Доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними.
За таких обставин, апеляційний суд виснує, що доведений розмір матеріальної шкоди, спричинений позивачу ОСОБА_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є ОСОБА_2 становить 136 115,68 грн (сто тридцять шість тисяч сто п`ятнадцять гривень 68 копійок).
Відтак, оскільки страховик виплатив ОСОБА_1 130 000 грн у відшкодуванні матеріальної шкоди, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 6 115,68 грн ( 136 115,68 - 130 000= 6 115,68).
Висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрат на евакуацію транспортного засобу на суму 2 500 (а.с. 25, 26, 29, 30) та за роботи по дефектуванню в розмірі 399 грн(а.с. 27, 28), - є вірним, відповідає приписам ч. 1 ст. 28, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», апеляційна скарга не містить доводів на їх спростування.
Разом з тим, оскільки загальний розмір відшкодування визначений судом невірно, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням нового: про часткове задоволення позову: з відповідача на користь позивача слід стягнути 9 014,68 грн збитків, завданих внаслідок ДТП, з яких: 6 115,68 грн - матеріальна шкода, 2 500 грн - витрати на транспортування автомобіля, 399 грн – витрати на роботи по дефектуванню транспортного засобу.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги. 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове. 
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги  ОСОБА_2 обгрунтованими, які підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції є таким, що постановлене без повного з`ясування обставин справи, тому рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2025 року підлягає скасуванню з постановленням нового про часткове задоволення позову.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (частина 1, пункт 3 частини 2 статті 141 ЦПК України).
Так, при поданні позову у справі позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір 1 073,63 (а.с. 42, том 1), гонорар адвоката в суді першої інстанції згідно договору про надання правничої допомоги від 09 серпня 2023 року становив 15 000 грн. (а.с. 31-34, том 1), в апеляційній інстанції гонорар адвоката складає 10 000 грн (а.с. 24 – 25, т.2), а всього поніс витрат на суму 26 073,63 грн
Відповідач ОСОБА_2 сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги 1 288,40 (а.с. 7, том. 2).
З урахування того, що ціна позову 56 695,71 грн, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення: у розмірі 9 014,68 грн, тобто 15, 9% (9 014,68 : 56 695,71 * 100 %), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 15,9 % понесених ним судових витрат, що складає 4 145,71 грн ( 26 073,63 х 15, 9 %).
Натомість з позивача на користь відповідача слід стягнути 84,1 % понесених ним судових витрат, що становить 1 083,54 грн (1288,40 х 84,1 %).
Відтак з урахуванням приписів частини 10 статті 141 ЦПК України, з відповідача на корить позивача слід стягнути 3 062, 17 грн (4 145,71 – 1 083,54). 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в сумі 9 014,68 (дев`ять тисяч чотирнадцять) гривень 68 копійок, з яких: 6 115,68 (шість тисяч сто п`ятнадцять) гривень 68 копійок матеріальна шкода, 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрати на транспортування автомобіля, 399 (триста дев`яносто дев`ять) гривень витрати на роботи по дефектуванню транспортного засобу.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 062,17 грн (три тисячі шістдесят дві) гривні 17 копійок понесеним ним судових витрат.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач:  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійнх вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», ЄДРПОУ 22945712, місце знаходження: вул. Саксанганського, буд. 77, м. Київ, п. і. 01033.

Головуюча                                                                                          Т. М. Шемета

Судді                                                                                                    О. В. Ковальчук 
                                                                               
                                                                                 О. С. Панасюк