УХВАЛА
 
20 серпня 2025 року
м. Київ
справа № 743/1218/23
провадження № 51-174 ск 25
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
перевіривши скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 березня 2025 року,
установила:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у  касаційному порядку.
Перевіривши подану скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано положень пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
У  юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і  розглядається судом касаційної інстанції (далі - Суд)з урахуванням викладеної особою позиції та її правового обґрунтування, що впливає на остаточне рішення за  результатами касаційного провадження. Саме тому законодавець установив до  форми та змісту скарги конкретні вимоги, наслідком недодержання яких є залишення її без руху, а надалі - повернення.
Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, котра повинна узгоджуватися зі ст. 436 КПК, адже суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами норм права, під час здійснення перегляду не ревізує відповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а при вирішенні справи виходить з  обставин, установлених судами попередніх інстанцій.
Цього не було враховано при зверненні до Верховного Суду.
Так, за змістом скарги, у ній її автор, не погоджуючись із вироком та ухвалою, просить їх скасувати й ухвалити своє рішення. Однак заявлена вимога не відповідає ст. 436 КПК, якою регламентовано повноваження Суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
Водночас засудженим не викладено обґрунтування незаконності вироку й необхідності його скасування на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 374, 412, 413, ч. 2 ст. 437 цього Кодексу. Крім того, у скарзі містяться посилання на неповноту розгляду, що не є предметом перевірки за касаційною процедурою відповідно до статей 433, 438 КПК у їх взаємозв`язку.
Попри те, що обвинувальний вирок переглядався в апеляційному порядку в скарзі не наведено в розрізі статей 404, 405, 412, 419 КПК доводів, які би свідчили про допущення судом апеляційної інстанції таких порушень норм права, котрі є істотними і зумовлюють обов`язкове скасування чи зміну постановленої ухвали. Скаржник також не окреслив, яких конкретних доводів сторони захисту не  розглянув згаданий суд і не дав на них відповідей. 
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою.
У разі необхідності отримання правової допомоги для складання касаційної скарги засуджений може звернутися до центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги в порядку, передбаченому Законом України від 2 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правничу допомогу».
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 березня 2025 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                        ОСОБА_3