ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3671/24  Номер провадження 22-ц/814/1127/25	Головуючий у 1-й інстанції Дністрян О.М.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Одринської Т.В., 
суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,
за участю секретаря: Сальної Н.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу
за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2024 року,
В С Т А Н О В И В :
У жовні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просив встановити факт належності трудової книжки НОМЕР_1 , яка заповнена 25.08.1986 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свою заяву мотивував тим, що ОСОБА_1 , громадянин України, є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою ВПО №1632-5001476041 від 01.05.2022 та фактично проживає у м. Миргород Полтавської області. 
Як особа з першою групою інвалідності отримує пенсію по інвалідності з 03.08.2022 року та є володільцем пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_2 , виданого 20.03.2024 року.
Заявник звернувся через вебпорал Пенсійного фонду України з заявою про обчислення страхового стажу для виявлення можливості перерахунку пенсії та її подальшого збільшення. Після чого отримав лист від ГУ ПФУ в Луганській області від 29.04.2024 р. №2640-2015/О-02/8-1200/24, де повідомлено, що при обчисленні страхового стажу заявника не враховано періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 25.08.1986 року у зв`язку з тим, що має місце виправлення в даті народження на титульній сторінці, яке не засвідчено відповідно до законодавства, що є порушенням вимог Інструкції №162.
Встановлення даного факту має виняткове значення для заявника, так як його трудовий стаж набутий за трудовою книжкою не враховують для призначення та виплати пенсії.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2024 року заяву задоволено.
Встановлено факт належності трудової книжки НОМЕР_1 , яка заповнена 25.08.1986 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду мотивовано тим, щонаявне виправлення дати народження заявника в трудовій книжці перешкоджає останньому у повному обсязі користуватися його правами, позбавляє права на пенсійне забезпечення.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ГУ ПФУ в Луганській області, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви.
Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що зі змісту заяви вбачається, що між заявником та заінтересованою особою існує спір про право, оскільки встановлення факту належності трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення 25.08.1986 року, необхідно для призначення пенсії (зарахування страхового стажу).
Зазначено, що ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суб`єкту владних повноважень, тому відповідно до положень КАС України оскаржувати його належить в порядку адміністративного судочинства.
Заява ОСОБА_1 про встановлення факту, не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки з неї вбачається, що необхідність встановлення такого факту виникла у заявника у зв`язку із спором не про цивільне право, а про право на призначення/перерахунок пенсії (зарахування страхового стажу), що виникає із публічно-правових відносин.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України, серія НОМЕР_3 , виданого Кремінським РВ УМВС України в Луганській області 31 жовтня 2000 року, заявник є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).
Також встановлено, що ОСОБА_1 , громадянин України, є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою ВПО №1632-5001476041 від 01.05.2022 (а.с.5).
Як особа з першою групою інвалідності отримує пенсію по інвалідності з 03.08.2022 року та є володільцем пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_2 , виданого 20.03.2024 року (а.с.6).
Заявник звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України з заявою про обчислення страхового стажу для виявлення можливості перерахунку пенсії та її подальшого збільшення.
Листом ГУ ПФУ в Луганській області від 29.04.2024 р. №2640-2015/О-02/8-1200/24 повідомлено заявнику, що при обчисленні страхового стажу заявника не враховано періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 25.08.1986 року у зв`язку з тим, що має місце виправлення в даті народження на титульній сторінці, яке не засвідчено відповідно до законодавства, що є порушенням вимог Інструкції №162 (а.с.6-7).
Заявник, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Кремінським РВ УМВС України в Луганській області. Крім цього, дата народження заявника зазначена у картці платника податків, довідці внутрішньо переміщеної особи, довідці МСЕК, пенсійному посвідченні Серії НОМЕР_2 та у другій частині цієї ж трудової книжки № НОМЕР_1 , де відомості про працівника зазначені вже українською мовою та дата народження вказана як « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Усі інші дані титульної сторінки трудової книжки, зокрема, прізвище, ім`я, по-батькові та число і місяць народження повністю співпадають з зазначеними документами.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що наявне виправлення дати народження заявника в трудовій книжці НОМЕР_1 перешкоджає йому у повному обсязі користуватися його правами, позбавляє права на пенсійне забезпечення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 КПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений ч. 1 ст. 315 ЦПК України.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним.
В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пунктом 1 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що зі змісту заяви вбачається, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідно для призначення пенсії, оскільки документи, якими він підтверджує свій страховий стаж, містять вправлення, а тому необхідно надати уточнюючі докази їх приналежності заявникові.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Таким чином, докази по справі у своїй сукупності та взаємозв`язку дають підстави вважати, що трудова книжка НОМЕР_1 , яка заповнена 25.08.1986 року належить саме заявникові.
Колегія суддів відхиляє доводи про те, що справа не підлягає розгляду у цивільному судочинстві, а спір підлягає розгляду у порядку КАСУ, оскільки існує спір про право.
Частиною другою статті 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.
Разом із тим, аналіз наведених цивільних процесуальних норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.
До таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).
Місцевий суд вірно зазначив, що заявник не оскаржує рішення органу Пенсійного фонду України про відмову в призначенні пенсії, не просить встановити факт перебування у трудових відносинах чи факт наявності його права на пенсію, а лише просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документа – трудової книжки, що викликає лише юридичні наслідки, зокрема, виникнення права на зарахування періоду роботи до трудового стажу для призначення пенсії, що відповідає положенням ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Встановлення наявності трудового стажу буде вирішуватись органами ПФУ при наданні відповідних документів.
Необхідно врахувати, що під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права ( постанова Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі № 761/16555/23 (провадження № 61-13311св23)).
Спору про право по даній справі суд не вбачає, виходячи з правової позиції Верховного суду, встановленої постановою останнього від 15 вересня 2021 року ( справа № 733/324/21, провадження № 61-11108св21).
Ураховуючи наведене, доводи апеляційної скарги є безпідставними та їм надана правова оцінка судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції було ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому не підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області – залишити без задоволення.
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2024 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 12 червня 2025 року.

Головуючий                                                         Т.В. Одринська

Судді:                                                                 О.О. Панченко

                                                                       В.П. Пікуль