Справа №577/5458/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Кравченко В.О.	
Номер провадження 33/816/363/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Баришевої А.І., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шевченка Д.С., розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Давидова В.О. на постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік, за те, що 30 вересня 2024 року близько 16 год. 45 хв. в м. Конотоп по вул. М. Немолота, керував автомобілем «Шевроле Нива», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю та нерозбірлива мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» та в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.
Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Давидов В.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2024 року та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник посилається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до моменту його звільнення з військової служби, а також про залучення прокурора до участі у справі. Проте, клопотання про проведення дистанційного провадження, суд задовольнив, тим самим, суддя вибірково підійшов до розгляду даної справи, що в скою чергу заздалегідь унеможливило об`єктивність розгляду справи.
До того ж, 05 листопада 2024 року в судовому засіданні було усно заявлено клопотання про виклик поліцейського для надання роз`яснення щодо змісту свої неправомірних дій та рішень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, однак суддя також відмовив у задоволенні клопотання.
Окрім цього, апелянт зауважує про те, що матеріали справи не містять жодних підтверджень щодо законності підстав для правомірної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Факт не відсторонення останнього від керування транспортним засобом з моменту пропозиції поліцейськими пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не вилучення водійського посвідчення у ОСОБА_1 , свідчить про відсутність підстав для підозри у керування останнім в стані алкогольного спинання, у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП.
Також з доданого до матеріалів справи відеозапису вбачається ознаки його коригування та монтажу, більше того запис є неповним та очевидно не безперервним, а тому є таким, що не відображає повної картини подій, пов`язаних зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.
Зокрема, відсутність відео фіксації майже 12 хвилин у проміжок часу між 16:48:32 та 17:00:42 не дає можливості з`ясувати та встановити, що відбувалося в момент між однозначною згодою ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та його несподіваною подальшою відмовою від проходження такого огляду, вже після відновлення відеозапису, що суттєво впливає на повне та всебічне з`ясування всіх обставин справи.
Окрім цього, на відеозаписі не зафіксовано виявлення працівниками поліції в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а тому в останнього не виникало жодного юридичного обов`язку для проходження огляду на стан сп`яніння. Долучений до матеріалів справи направлення на огляд не відповідає вимогам Інструкції, оскільки відрізняється за своїм змістом та реквізитами.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, огляд на стан алкогольного сп`яніння повинен був проводитися не поліцейським, а посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Таким чином, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений не уповноваженою на те особою, тому такий огляд вважається недійсним.
Окрім цього, адвокат Шевченко Д.С. у доповненні до апеляційної скарги зауважує про те, що прилад «Драгер Алкотест 6820», не може використовуватися на території України, що вбачається із листа компанії Saturn Data International. Так, вказаний прилад відсутній в базі приладів уповноваженого сертифікованого сервісного центру Драгер, тобто він офіційно не постачався до сервісного центру для виконання операцій «Сервісне технічне обслуговування», «Регулювання», «Градуювання» та «Повірка».
Відповідно, огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , який відбувся 30 вересня 2024 року за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6820» ARSL-0589 є незаконним, не відповідає вимогам чинного законодавства України та проведений з істотним порушенням.
Зважаючи на викладені порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді даної справи, відсутність належної та обґрунтованої оцінки наявним в матеріалах справи доказів, апелянт вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шевченка Д.С., який подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:
- протоколу про адміністративне правопорушення від 30 вересня 2024 року серії ЕПР1 № 140094; 
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджено відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820»;
- відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.
Із відеозаписів записаних на нагрудні камери працівників поліції, вбачається, як 30 вересня 2024 року близько 16 год. 45 хв. по вул. М. Немолота в м. Конотоп було зупинено автомобіль «Шевроле Нива», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова).
Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу зі застосуванням спеціального технічного засобу або ж проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я, на що останній погодився на медичний огляд.
Прибувши до закладу охорони здоров`я, ОСОБА_1 запитав причину приїзду до лікарні, на що працівник поліції детально роз`яснив останньому, про порядок проходження медичного огляду та правові насліди відмови від проходження встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Біля закладу охорони здоров`я, працівники поліції повторно запитали ОСОБА_1 чи бажає він пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, проте останній категорично відмовився.
На підставі вище викладеного, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом із іншими наявними письмовими доказами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи щодо незаконності зупинки транспортного засобу. Факт неправомірної, на думку апелянта, зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не виключає його вини у відмові від проходження на вимогу поліцейського в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Так, нормативними документами, якими регламентується порядок виявлення у водіїв стану сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння та фіксації результатів такого огляду не ставиться у залежність факт проходження огляду на стан сп`яніння від правомірності зупинки водія поліцейськими, а відповідно до положень п. 2.5 ПДР України проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія незалежно від наявності будь-яких чинників чи факторів.
Доводи апелянта про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не впливають на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді. Також апеляційний суд зауважує про те, що посвідчення водія ОСОБА_1 пред`явив через державний мобільний застосунок «Дія», а тому працівники поліції не мали можливості вилучити вказаний документ.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що запис з портативних відеореєстраторів вівся не безперервно, відповідно не може бути прийнятий судом до уваги як доказ вини та наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки в даному випадку відеозапис є одним з доказів по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 .
Крім того, порядок доступу до відеозаписів з нагрудних камер (відео- реєстраторів) та їх використання передбачено розділом 5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, в якому будь-яких застережень щодо надання до суду безперервного запису з моменту активації камери немає. Отже, наявні відеозаписи події є належними та допустимими доказами у справі.
Згідно п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).
Відповідно до положень п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Отже, з наведених вище норм вбачається, що водій, відносно якого у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У даному випадку, в працівників поліції були підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння, оскільки останній мав ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені в протоколі, а тому останній виконуючи п. 2.5 ПДР України повинен був на вимогу поліцейських пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, однак останній від вказаного огляду відмовився.
Відповідно, доводи апеляційної скарги вданій частині є необґрунтованими.
Щодо тверджень апелянта про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і огляд відносно нього могла проводити тільки посадова особа, уповноважена на те начальником органу управління ВСП у Збройних Силах України відповідно до порядку, встановленого ч.2-7 ст.266-1 КУпАП, а не поліцейські, апеляційний суд зазначає наступне.
За змістом ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Як було встановлено, у даному випадку військовослужбовець ОСОБА_1 був зупинений 30 вересня 2024 року близько 16 год. 45 хв. по АДРЕСА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто поза межами території будь-якої військової частини.
У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому, при проведенні огляду військовослужбовця водія, таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представника військової служби правопорядку не повинні запрошувати.
Доводи апелянта про визнання не допустимим доказом направлення ОСОБА_1 на медичний огляд, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки останній притягнутий до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема і в закладі охорони здоров`я. 
Так, направлення складається з метою підтвердження згоди водія на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, куди останній доставляється працівникам поліції не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Доводи апеляційної скарги захисника, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений з використанням незаконного приладу, є також неспроможними зважаючи на те, що останній відмовився від огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Щодо поданого клопотання захисника Шевченка Д.С. про зупинення провадження по справі на період проходження ОСОБА_1 військової служби апеляційний суд зазначає наступне.
Так, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.
Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП.
Наведені вище положення ст.268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Також, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи, а також останній має захисника Шевченка Д.С., який представляє його інтереси під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому він не позбавлений можливості забезпечити належним чином свій судовий захист.
Відповідно до законодавства України відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження згідно з установленим порядком огляду на стан алкогольного сп`яніння, є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.130 КУпАП. Тому процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не КПК України, а КУпАП. Конкретно визначеного процесуального порядку забезпечення участі прокурора в розгляді справи про адміністративне правопорушення та відповідно й підтвердження його повноважень у межах цієї справи не передбачено ні КУпАП, ні Законом України «Про прокуратуру», ані підзаконними нормативно-правовими актами.
Апеляційний суд зазначає, що допит свідків є правом, а не обов`язком суду. У даному випадку судом першої інстанції було досліджено та оцінено сукупність наявних доказів, які є достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
З врахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин справи.
Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильними.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.
Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.
Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294,295 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката Шевченка Д.С. про зупинення провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Давидова В.О. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.