УХВАЛА
28 липня 2025 року
м. Київ
справа № 531/1420/21 
провадження № 61-7651ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 червня 2025 року (про відмову в задоволенні клопотання про призначення судово-психологічної експертизи) в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області, Служба у справах дітей Білогородської сільської ради, про відібрання й повернення дитини та 
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Полтавського апеляційного суду перебуває вказана цивільна справа.
У травні 2025 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-психологічної експертизи, у якому він просив призначити судово-психологічну експертизу на розгляд якої поставити наступні питання:
- який психологічний стан малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? Чи є у неї стурбованість відносно вибору місця проживання з одним із батьків? Які індивідуально-психологічні особливості має дитина?;
- чи вплинуло на малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її викрадення з 11 червня 2021 року матір`ю ОСОБА_4 , щодо теперішнього відношення до батька?;
- які мотиваційні чинники у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно вибору проживання з одним із батьків?;
- чи має місце негативний психологічний вплив на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з боку матері у виборі її місця проживання?;
- яким чином вплинула примусова зміна місця проживання (з 11 червня 2021 року)                   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на її психологічний стан?;
- яким чином психологічні якості матері - ОСОБА_2 можуть негативно вплинути на виховання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- з ким із батьків, виходячи із індивідуально-психологічних особливостей, емоційного стану, рівня розвитку, інтересів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , краще проживати дитині з точки зору її психологічного комфорту та здоров`я? Які наявні та приховані бажання дитини щодо місця проживання з кожним із батьків? З ким із батьків дитина бажала б проживати постійно?;
- чи є позитивним психологічне сприйняття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сім`ї, в якій вона проживає на даний час? Якщо так, то які дійсні мотиви її рішення?;
- чи спроможна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взагалі з урахуванням її віку, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку усвідомлювати реальний зміст сімейної ситуації, яка склалася навколо спору батьків щодо визначення місця проживання, зважаючи на тривале розірвання емоційних зав`язків з батьком у період з 11 червня 2021 року до дня проведення експертизи?
Проведення експертизи просив доручити Товариству з обмеженою відповідальністю «Незалежний інститут судових експертиз», що знаходиться за адресою: 04207, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 21, корпус 3, офіс 7, поверх 5.
Просив на час проведення експертизи провадження в справі зупинити.
03 червня 2025 року ухвалою Полтавського апеляційного суду у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-психологічної експертизи відмовлено.
27 червня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 червня 2025 року, в якій просить її скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення клопотання про призначення судово-психологічної експертизи.
Необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі -  ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
Пунктом 8 статті 129 Конституції України та пунктом 9 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
За положеннями пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які підлягають касаційному оскарженню, чітко визначено процесуальним законом. 
Статтею 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено оскарження ухвал суду апеляційної інстанції щодо призначення експертизи чи відмови у задоволенні клопотання про призначення експертизи, а тому оскаржувана ухвала  не підлягає касаційному оскарженню.
У Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023) Конституційний Суд України виснував, що в касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених ЦПК України (абзац четвертий пункту 7.5 мотивувальної частини).
Верховний Суд як суд касаційної інстанції в цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Конституційний Суд України наголосив, що унормування процесуальних відносин у спосіб визначення в ЦПК України підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 
(далі - Конвенція) застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня                         2001 року в справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).
Тлумачення статті 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія та відмова в її вчиненні.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє в відкритті касаційного провадження в справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 27 жовтня 2020 року в справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. 
В ухвалах Верховного Суду від 01 листопада 2023 року в справі № 296/8761/17 (провадження № 61-15436ск23), від 21 березня 2024 року в справі № 278/4087/23 (провадження № 61-3713ск24), від 19 травня 2025 року в справі № 753/7534/23 (провадження № 61-6275ск25) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду також виснував про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі, з огляду на те, що ухвали суду апеляційної інстанції про призначення експертизи (відмову в призначенні експертизи) не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити.
Згідно з положенням частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову в відкритті касаційного провадження).
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
У Х В А Л И В:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 червня 2025 року (про відмову в задоволенні клопотання про призначення судово-психологічної експертизи) в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області, Служба у справах дітей Білогородської сільської ради, про відібрання й повернення дитини відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                      О. М. Ситнік
                                                                                                                                  В. М. Ігнатенко
                                                                                                                                  І. М. Фаловська