ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року	  м. Одеса	Справа № 916/1374/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Таран С.В.,
Суддів: Богатиря К.В., Принцевської Н.М.,
при секретарі судового засідання: Фещук В.М.,
за участю представників:
від прокуратури – Уліцька А.В.,
від Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області – участі не брали,
від Управління освіти, культури, туризму, молоді та спорту Доброславської селищної ради – участі не брали,
від Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" – участі не брали,
розглянувши апеляційну скаргу керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.05.2025 про зустрічне забезпечення, прийняту суддею Пінтеліною Т.Г., м. Одеса,
у справі №916/1374/25
за позовом: керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області та Управління освіти, культури, туризму, молоді та спорту Доброславської селищної ради
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ"
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 3 536 081,16 грн

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 р. керівник Доброславської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області та Управління освіти, культури, туризму, молоді та спорту Доброславської селищної ради звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ", в якому просив визнати недійсними укладені між Управлінням освіти, культури, туризму, молоді та спорту Доброславської селищної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" додаткові угоди №1 від 29.08.2023, №2 від 13.10.2023, №3 від 01.11.2023, №4 від 29.08.2023, №5 від 25.12.2023 та №6 від 01.03.2024 до договору №143/Р від 14.07.2023, а також стягнути з відповідача на користь Управління освіти, культури, туризму, молоді та спорту Доброславської селищної ради пеню у розмірі 2924906,64 грн і штраф у розмірі 611174,52 грн.
За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 14.04.2025 відкрито провадження у справі №916/1374/25.
Одночасно з поданням позовної заяви керівником Доброславської окружної прокуратури Одеської області було подано заяву про забезпечення позову №58-1639вих-25 від 07.04.2025 (вх.№2-520/25 від 07.04.2025), в якій останній просив:
-накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову у межах суми позовних вимог на загальну суму 3536081,16 грн;
-накласти арешт на нерухоме майно, яке належить Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ", у межах суми позову 3536081,16 грн, лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 у справі №916/1374/25 задоволено заяву керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області  (вх.№2-520/25 від 07.04.2025) про забезпечення позову; накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову у межах суми позовних вимог на загальну суму 3536081,16 грн; накладено арешт на нерухоме майно, яке належить Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ", у межах суми позову 3536081,16 грн, лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.
13.05.2025 до суду першої інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" надійшло клопотання б/н від 13.05.2025 (вх.№2-743/25 від 13.05.2025) про зустрічне забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області грошових коштів у розмірі 3536081,16 грн.
В обґрунтування даного клопотання відповідач послався на те, що арештом, накладеним на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ", останньому нанесено незворотні негативні наслідки щодо виконання робіт для соціально значущого об`єкту на підставі договору про закупівлю підрядних робіт за державні кошти, укладеного між відповідачем та Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради. Крім того, відповідач зазначив про неможливість сплати ним орендних платежів та витрат, пов`язаних з функціонуванням підприємства.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.05.2025 у справі №916/1374/25 (суддя Пінтеліна Т.Г.) задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" (вх.№2-743/25 від 13.05.2025) про вжиття заходів зустрічного забезпечення; зобов`язано Управління освіти, культури, туризму, молоді та спорту Доброславської селищної ради внести на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області попередньо суму у розмірі 1768000 грн протягом 10 днів з дня постановлення ухвали та надати суду докази внесення грошових коштів на депозитний рахунок; зобов`язано Доброславську селищну раду Одеського району Одеської області внести на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області попередньо суму у розмірі 1768000 грн протягом 10 днів з дня постановлення ухвали та надати суду докази внесення грошових коштів на депозитний рахунок.
Вказана ухвала суду мотивована тим, що розмір зустрічного забезпечення, визначений у клопотанні Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову, є співмірним із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.
Не погодившись з постановленою ухвалою, керівник Доброславської окружної прокуратури Одеської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.05.2025 про зустрічне забезпечення у справі №916/1374/25 скасувати та відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" (вх.№2-743/25 від 13.05.2025).
Зокрема, апелянт наголошує на тому, що відповідач не довів наявності реальних і невідворотних збитків, що можуть бути понесені саме внаслідок забезпечення позову, а не через власну господарську діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ", не надав вичерпної інформації щодо його дійсного фінансового стану та доказів на підтвердження того, що арештовані кошти є єдиним джерелом для виконання договірних зобов`язань, сплати орендних платежів тощо.
У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 04.07.2025 (вх.№2393/25/Д1 від 07.07.2025) Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" просить апеляційну скаргу керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.05.2025 про зустрічне забезпечення у справі №916/1374/25 – без змін, посилаючись на те, що внаслідок накладення арешту на грошові кошти відповідача останній не може виконувати свої зобов`язання за договорами, укладеними з третіми особами, та має прострочені грошові зобов`язання, що свідчить про наявність об`єктивних підстав для застосування зустрічного забезпечення позову.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 у справі №916/1374/25 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження; встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 08.07.2025.
В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.08.2025 відмовлено у задоволенні заяви керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області №58-2961вих-25 від 07.07.2025 (вх.№2393/25/Д2 від 08.07.2025) про зупинення виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 26.05.2025 про зустрічне забезпечення у справі №916/1374/25; вирішено розглянути вищенаведену апеляційну скаргу поза межами строку, встановленого частиною другою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, та призначено дану справу до розгляду на 27.08.2025 о 10:30.
Між тим, з огляду на тимчасову непрацездатність судді Поліщук Л.В. з 25.08.2025, за розпорядженням керівника апарату суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1374/25.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду для апеляційного розгляду справи №916/1374/25 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Принцевської Н.М.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.08.2025 прийнято справу №916/1374/25 до свого провадження колегією суддів у вищевизначеному складі.
У судовому засіданні 27.08.2025 прокурор підтримав апеляційну скаргу; представники Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області, Управління освіти, культури, туризму, молоді та спорту Доброславської селищної ради і Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами оскарження ухвали (а.с.137-140).
Доброславська селищна рада Одеського району Одеської області та Управління освіти, культури, туризму, молоді та спорту Доброславської селищної ради своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористались, відзиви на апеляційну скаргу не надали, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Враховуючи наведені вище положення процесуального закону, документи, додані до відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" на апеляційну скаргу б/н від 04.07.2025 (вх.№2393/25/Д1 від 07.07.2025), до уваги колегією суддів не беруться, оскільки в силу частини третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, адже апеляційний перегляд повинен здійснюватися з урахуванням тих документів, які були наявні у матеріалах справи на час постановлення оскаржуваного рішення і які суд першої інстанції мав можливість дослідити та оцінити. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що відповідачем взагалі не порушується питання щодо можливості приєднання до матеріалів справи доказів, поданих ним разом з вищенаведеним відзивом на апеляційну скаргу, та врахування їх при апеляційному розгляді справи №916/1374/25.
Заслухавши пояснення прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали оскарження ухвали на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.
Отже, забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах другій, п`ятій, шостій та сьомій статті 137 Господарського процесуального кодексу України).
Судовий розсуд – це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено у низці постанові останнього, зокрема, від 24.10.2022 у справі №916/950/22 та від 15.05.2019 у справі №910/688/13.
З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття або відмова у застосування останніх знаходяться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.
Згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Зі змісту цієї норми процесуального права вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно та/або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами та/або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.
Крім того, можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача у межах ціни позову у спорі про стягнення грошових коштів (у майновому спорі) підтверджена висновком Верховного Суду, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22.
Водночас процесуальний закон передбачає також право господарського суду застосувати зустрічне забезпечення до особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, що передбачено статтею 141 Господарського процесуального кодексу України.
Метою зустрічного забезпечення є співмірне вжиття судом заходів, спрямованих на забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача відповідно до статті 146 Господарського процесуального кодексу України, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Інститут зустрічного забезпечення спрямований на реалізацію таких основних засад господарського судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та пропорційність, адже забезпечення позову певною мірою обтяжує відповідача і у випадку незадоволення вимог позивача зустрічне забезпечення гарантує можливість відшкодувати збитки.
Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом:
1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;
2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.
Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.
Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.
Зазначена норма Господарського процесуального кодексу України узгоджується зі змістом принципу 8 Принципів попередніх і забезпечувальних заходів в міжнародному цивільному процесі, прийнятих Асоціацією міжнародного права у 1996 році, за змістом якої суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті відмови у позові. При вирішенні питання про гарантії суд повинен враховувати можливості позивача відповісти на вимогу про відшкодування збитків.
Таким чином, метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача(-ів), які можуть бути спричинені забезпеченням позову. На відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача(-ів). Крім того, фактично цей інститут права зберігає існуючий "status quo" між сторонами до ухвалення рішення суду по суті спору (постанови Верховного Суду від 17.12.2020 у справі №646/6171/18, від 17.02.2021 у справі №760/19023/18, від 06.12.2021 у справі №910/4564/21, від 16.12.2021 у справі №911/1658/21, від 12.09.2022 у справі №911/231/22, від 12.09.2022 у справі №911/172/22, від 19.09.2022 у справі №757/36870/20-ц тощо).
Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що при вирішенні питання про зустрічне забезпечення господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо зустрічного забезпечення; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.
З аналізу положень статті 141 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
Отже, під зустрічним забезпеченням слід розуміти спосіб гарантування відшкодування можливих збитків, які можуть бути заподіяні одній зі сторін господарського процесу забезпеченням позову. З огляду на те, що зустрічне забезпечення не може бути вжито господарським судом без застосування заходів забезпечення позову, зустрічне забезпечення позову є залежним від інституту забезпечення позову, тобто зустрічне забезпечення є складовою частиною інституту забезпечення позову.
Зустрічне забезпечення позову як процесуальний засіб захисту відповідача має приблизно ті ж самі ознаки, що і забезпечення позову, і також передбачає дотримання принципів господарського судочинства, зокрема, принципів змагальності, рівності і пропорційності, які теж мають місце у разі застосування зустрічного забезпечення. Більш того, саме запровадження цього захисного засобу спрямовано на забезпечення рівності правового статусу сторін; принцип пропорційності фактично виражений в частині третій статті 141 Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, під зустрічним забезпеченням позову слід розуміти механізм, що складається із тимчасових процесуальних дій господарського суду, що наділені обмежувальним характером для позивача і спрямовані на забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, завданих забезпеченням позову.
Заходи до зустрічного забезпечення повинні бути співмірними із заходами забезпечення позову. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до зустрічного забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.
Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення прав, наявності та розміру понесення можливих збитків, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і можливими збитками, покладено на заявника – відповідача. 
Саме лише посилання заявника на необхідність застосування такого інституту не є достатньою підставою для вжиття відповідних заходів, адже застосуванню заходів зустрічного забезпечення має передувати доведеність відповідачем існування правових підстав для їх вжиття, а саме: обґрунтованої ймовірності виникнення негативних наслідків в результаті застосування судом забезпечувальних заходів.
Колегія суддів зазначає, що, звертаючись з клопотанням про зустрічне забезпечення, відповідач просив вжити захід зустрічного забезпечення у вигляді внесення на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області грошових коштів у розмірі 3536081,16 грн, посилаючись на те, що у зв`язку із застосуванням на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 у цій справі заходів забезпечення позову Товариству з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" нанесено незворотні негативні наслідки щодо виконання робіт для соціально значущого об`єкту на підставі договору про закупівлю підрядних робіт за державні кошти, укладеного між відповідачем та Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради. Крім того, відповідач зазначив про неможливість сплати ним орендних платежів та витрат, пов`язаних з функціонуванням підприємства.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала клопотання про зустрічне забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів зустрічного забезпечення.
Суд апеляційної інстанції вбачає, що на підтвердження викладених у клопотанні про зустрічне забезпечення обставин відповідачем до вказаного клопотання додано копію укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" та Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради договору про закупівлю підрядних робіт за державні кошти №5-25/П від 18.03.2025.
Між тим, апеляційний господарський суд зауважує на тому, що господарська операція пов`язана не з самим фактом підписання договору, а з фактом руху активів суб`єкта господарювання та руху його капіталу, натомість сам по собі договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, оскільки останній свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. При цьому відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що арештовані кошти є єдиним джерелом для виконання договірних зобов`язань.
Інформація щодо дійсного фінансового стану відповідача (у тому числі відомості стосовно наявності банківських рахунків, фінансово-економічний стан) у розумінні статті 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" є банківською таємницею, а тому саме відповідач має можливість більш повно доводити наведені обставини, проте останнім до суду не подано доказів, які б відображали відомості про загальний обсяг обігових коштів підприємства, наявність альтернативних джерел фінансування тощо.
Більше того, відповідачем не надано інформації щодо вичерпного переліку усіх наявних у нього рахунків, відкритих у банківських/фінансово-кредитних установах. Водночас попри накладення арешту на грошові кошти відповідачем не підтверджено невиконання податкових зобов`язань, зобов`язань з виплати заробітної плати працівникам тощо.
Копії низки договорів, долучених до додаткових пояснень відповідача, також не свідчать про необхідність вжиття зустрічного забезпечення, оскільки відповідні договірні зобов`язання виникли у Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" вже після застосування заходів забезпечення позову на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 у даній справі, а тому, укладаючи вказані правочини вже під час дії вжитих судом заходів, відповідач, діючи розумно та добросовісно, мав би оцінювати можливість виконання взятих на себе зобов`язань та всі ризики невиконання останніх.
Південно-західний апеляційний господарський суд наголошує на тому, що підприємництво – це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Отже, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво
Доводи відповідача щодо необхідності вжиття зустрічного забезпечення фактично зводяться до можливих наслідків блокування його господарської діяльності у вигляді невиконання ним своїх обов`язків перед іншими особами, можливого банкрутства тощо, але таке є ризиком підприємницької діяльності кожного, хто є суб`єктом підприємницької діяльності, про що Верховний Суд наголосив в постанові від 19.02.2025 у справі №916/4912/24.
Таким чином, ініціюючи питання зустрічного забезпечення, відповідач не довів наявності реальних і невідворотних збитків, що можуть бути понесені ним саме внаслідок забезпечення позову, а не у зв`язку з власною господарською ініціативою, адже всі доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" про унеможливлення виконання договірних зобов`язань і, як наслідок, застосування штрафних санкцій є гіпотетичними, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються належними та допустимими у розумінні процесуального закону доказами.
Враховуючи зазначене, Південно-західний апеляційний господарський вважає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" про вжиття заходів зустрічного забезпечення б/н від 13.05.2025 (вх.№2-743/25 від 13.05.2025). 
За таких обставин, ухвала Господарського суду Одеської області від 26.05.2025 про зустрічне забезпечення у справі №916/1374/25 є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з одночасною відмовою у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ б/н від 13.05.2025 (вх.№2-743/25 від 13.05.2025).
Керуючись статтями 141, 232, 233, 236, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.05.2025 про зустрічне забезпечення у справі №916/1374/25 скасувати.
У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-КЛІМАТ-КОНТРОЛЬ" про зустрічне забезпечення б/н від 13.05.2025 (вх.№2-743/25 від 13.05.2025) відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до приписів статті 287 Господарського процесуального кодексу України оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено та підписано 27.08.2025.

Головуючий суддя                                                                       С.В. Таран

Суддя                                                                                           К.В. Богатир

Суддя                                                                                           Н.М. Принцевська