Ухвала        
 
04 липня 2025 року
м. Київ
 
справа № 344/3988/22
провадження № 61-6400ск25 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, стягнення пені, відшкодування майнових збитків та стягнення майнової шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 12 травня 2025 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року (повне судове рішення складено 14 квітня 2025 року).
 
Згідно з поштовим штемпелем указана касаційна скарга відправлена простим поштовим відправленням 12 травня 2025 року та надійшла до Верховного Суду 03 червня 2025 року (Вх № 17304/0/220-25 від 03 червня 2025 року).
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2025 року указану касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 18 червня 2025 року ці недоліки було усунуто.
 
Касаційну скаргу подано у передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 17 березня 2021 року у справі № 360/1742/18; від 30 червня 2021 року у справі № 761/34272/18; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Крім того, особа, яка подала касаційну скаргу, у заяві, яка додана до касаційної скарги, просить зупинити виконання постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку. Заява мотивована тим, що позивач може звернутись до виконавців щодо примусового виконання постанови, а у разі скасування касаційним судом постанови апеляційного суду порушаться права ОСОБА_1 , а сплачені відповідачем в порядку примусового виконання рішення суду грошові кошти будуть вважатися такими, що сплачені без достатньої правової підстави.
 
Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що заява про зупинення виконання має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення. Проте вказані в заяві обставини щодо зупинення виконання рішення не свідчать про наявність підстав для його зупинення і до заяви не додано будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність зупинення виконання судового рішення. Тому, на підставі частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України, у задоволенні заяви слід відмовити.
 
Керуючись статтями 260, 389, 394, 395, 436 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі № 344/3988/22.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 16 липня 2025 року. 
 
У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                    В. І. Крат
 
                                                                                                                      І. О. Дундар 
 
                                                                                              Є. В. Краснощоков