Справа № 442/1240/25                                Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П. 
Провадження № 22-ц/811/643/25                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,
Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,
Секретар Салата Я.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу № 442/1240/25 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -адвоката Попів –Кішко Роксолани Йосипівни на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Попів-Кішко Роксолана Йосипівна,- про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, за участю заінтересованої особи – Опікунської ради при виконавчому комітеті Дрогобицької міської ради Львівської області, особи щодо якої розглядається справа – ОСОБА_2 

в с т а н о в и в:

13 лютого 2025 року адвокат Попів-Кішко Роксолана Йосипівна через підсистему "Електронний суд" звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 про визнання недієздатним дідуся його дружини – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном над ним.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Попів-Кішко Р.Й., про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, за участю заінтересованої особи – Опікунської ради при виконавчому комітеті Дрогобицької міської ради Львівської області, особи щодо якої розглядається справа – ОСОБА_2 - повернуто заявнику.
Ухвалу суду оскаржила представник заявника ОСОБА_1 -адвокат Попів –Кішко Р.Й..
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною. Вважає, що ОСОБА_1 як член сім`ї ОСОБА_2 , має право на звернення до суду з заявою про визнання останнього недієздатним.
Чинним законодавством не передбачено вичерпний перелік членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.
Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).
Що стосується тлумачення поняття «близькі родичі», то виходячи з вимог ЦК України, СК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.
Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Відзив на апеляційну скаргу суду не надано, що відповідно до частини третьої статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.
       Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       За змістом ч.2ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
       Матеріалами справи та судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Особа відносно якої заявник має намір встановити опікунство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно даних заяви проживає у АДРЕСА_2 та є дідусем дружини заявника ОСОБА_1 .
        ОСОБА_2 є особою з інвалідністю першої «Б» групи загального захворювання та потребує часткового стороннього догляду, що підтверджується довідкою серії 12ААГ № 623121 від 27.10.2023 року (а.с.7).
       Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про визнання його опікуном ОСОБА_2 та зазначає, що може надавати останньому допомогу, піклуватися про нього.
       Повертаючи заяву ОСОБА_1 без відкриття провадження у справі, суд першої інстанції правильно прописав, що ОСОБА_1 не є у розумінні Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України членом сім`ї чи близьким родичем особи, стосовно якої подана заява про визнання її недієздатною, а отже, ОСОБА_1 не належить до осіб, визначених частиною 3 статті 296 ЦПК України, які можуть бути заявниками у справі про визнання фізичної особи недієздатною.
       З висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується.
       Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
       Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
       Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
       За змістом частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.
       Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки ( частина друга статті 3 СК України).
       Статтею 9 СК України встановлено коло осіб, сімейні відносини між якими регулюються СК України, зокрема, це подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі.
       Відповідно до частини четвертої статті 2 СК України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням.
       За приписами абзацу п`ятого пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «члени сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ними мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі ( рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають між собою у безпосередніх родинних зв`зках ( брати, сестри дружини (чоловіка); неповно рідні брати і сестри; вітчим,мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).
       Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
       Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначення критеріїв, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.
       Такі висновки викладено Верховним Судом у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17, у постанові від 25 лютого 2025 року у справі № 459/1313/24.
       Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 є чоловіком внучки ОСОБА_2 , тобто по кровному спорідненню не є родичем чи близькою людиною, тому відповідно до ч.3ст.296 ЦПК України не може ставити питання про визнання ОСОБА_2 як фізичної особи недієздатною.
       Ухвалюючи рішення про повернення заяви , суд першої інстанції обґрунтовано прописав, що заява подана особою, яка не може виступати заявником у такій категорії справ окремого провадження.
       Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що заявником подано довідку МСЕК серія 12ААГ № 623121 від 27.10.2023, де прописано, що ОСОБА_2 хворіє загальним захворюванням перша група «Б» та потребує часткової сторонньої допомоги.        Встановлення зазначеної групи стосується лікування в уролога. В той же час зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що  ОСОБА_2 , а не  ОСОБА_2  не розуміє значення своїх дій, не керується ними, має стійкий розлад психічного здоров`я, що не підтверджено долученими матеріалами справи та відсутній висновок лікарів-психіатрів та вимога про призначення судом судової психіатричної експертизи.
       Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, висновок суду першої інстанції ґрунтується на правильному застосуванні та тлумаченні норм матеріального та процесуального права: статті 296 ЦПК України, статей 2, 3, 9 СК України, тому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги.
       Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
        Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Попів –Кішко Р.Й. залишити без задоволення.
       Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2025 року залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 08 липня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк