ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/15229/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 липня 2025 року                                                                           м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                            Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням у Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4, які виразилася у поверненні без розгляду по суті скарги від 14.02.2023 №01.Д.023/12-02.Ск, поданої адвокатом Тарановим Станіславом Ігоровичем в інтересах ОСОБА_1 .
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянути скаргу від 14.02.2023 №01.Д.023/12-02.Ск, подану адвокатом Тарановим Станіславом Ігоровичем в інтересах ОСОБА_1 , по суті з прийняттям відповідного рішення.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, ІНФОРМАЦІЯ_4 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.
Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.
З огляду на особливості розгляду даної категорії справ та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що представник позивача, адвокат Таранов С.І. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, видане 17.03.2020 року Радою адвокатів Закарпатської області на підставі рішення №121 від 14.03.2020 року) звернувся до ЦВЛК зі скаргою від 14.02.2023 року №01.Д.023/12-02.Ск на рішення військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням скасувати постанову ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка оформлена довідкою від 29.09.2022 року №ВО/5552, про придатність до військової служби військовозобов`язаного ОСОБА_1 та направити військовозобов`язаного ОСОБА_1 до відповідної військово-лікарської комісії за територіальним принципом для проходження повторного медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності/непридатності до військової служби з урахуванням приписів Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402.
Листом ЦВЛК від 22.02.2023 року №598/1070 на звернення адвоката Таранова С.І. в інтересах ОСОБА_1 повідомлено, що запитувана ним інформація про ОСОБА_1 є конфіденційною. Також зазначено, що враховуючи той факт, що у надісланому зверненні та додатках до нього відсутні документи, які уповноважують адвоката Таранова С.І. представляти інтереси громадянина ОСОБА_1 та дозвіл на доступ та поширення конфіденційної інформації стосовно ОСОБА_1 , звернення підлягає поверненню. У разі надання документів, що уповноважують Таранова С.І. представляти інтереси ОСОБА_1  із правом на отримання інформації з обмеженим доступом щодо нього, звернення буде розглянуто у визначеному законодавством порядку. Запропоновано ОСОБА_1  офіційно звернутись до заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою направлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 на контрольний медичний огляд ВЛК з метою перегляду постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, а свої права - порушеними, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Таким законом є Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі по тексту також - Закон № 5076-VI).
Пунктами 1, 2, 4 та 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI визначено, що у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:
- адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом;
- адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;
- представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 5076-VI особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.
Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
За приписами статті 20 Закону №5076-VI, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема:
1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб);
2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами;
3) ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом;
4) складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку;
5) доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги;
6) бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг;
7) збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою;
8) застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правової допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом;
9) посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів;
10) одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань;
11) користуватися іншими правами, передбаченими цим Законом та іншими законами.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону №393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Вимоги до звернення регламентовані статтею 5 Закону №393/96-ВР, відповідно до положень якої звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Звернення може бути усним чи письмовим.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про наявність в адвоката права на звернення від імені особи, яку він представляє в межах наданих йому повноважень, які повинні бути підтверджені, зокрема, ордером. При цьому, відповідь на такі звернення може бути надана в межах повноважень, наданих адвокату
Як було вірно зауважено судом першої інстанції, адвокату Таранову С.І. в силу положень Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а також Закону України «Про звернення громадян» надано право на звернення від імені скаржника позивача зі скаргою до ЦВЛК від 14.02.2023 року на рішення військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується долученим до матеріалів справи та до скарги ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АО №1070417, в якому зазначено, що адвокат Таранов С.І. діє на підставі договору про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №1-20/09-22 від 20.09.2022 року у ЦЛВК.
При цьому, відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування в межах адміністративної справи, не наведено жодних доводів, підтверджених належними, достатніми та допустимими доказами, на підтвердження направлення адвокатом Тарановим С.І. запиту про надання конфіденційної інформації відносно позивача.
Дослідивши текст поданої адвокатом Тарановим С.І. від імені позивача скарги, судом встановлено, що вона не містить запитів на інформацію стосовно позивача, яка відповідно до положень Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року № 2657-XII чи Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI є конфіденційною.
Зміст скарги полягав у проханні скасувати постанову ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  яка оформлена довідкою від 29.09.2022 року №ВО/5552 про придатність до військової служби військовозобов`язаного ОСОБА_1 , а також направити військовозобов`язаного ОСОБА_1 до відповідної військово-лікарської комісії за територіальним принципом для проходження повторного медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення ступеню придатності/непридатності до військової служби з урахуванням приписів Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402.
З огляду на вищезазначене, враховуючи встановлені обставини справи та чинні положення законодавства, з метою ефективного захисту прав позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій ЦВЛК, які виразилися у поверненні без розгляду по суті скарги від 14.02.2023 року №01.Д.023/12-02.Ск, поданої адвокатом Тарановим С.І. в інтересах ОСОБА_1 .
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.

                                                                                                    Чаку Є.В.