П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/11504/24	

Суддя першої інстанції: Білостоцький О.В.
 Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса
 Повний текст судового рішення складений 11.09.2024

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Шевчук О.А.,  Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

12.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0001792-2407-1551-UA51100270000073549 від 10.01.2024 щодо визначення суми податкового зобов`язання з транспортного податку за 2023 рік в сумі 25000грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.02.2024 позивач отримав податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №0001792-2407-1551-UA51100270000073549 від 10.01.2024, яким за 2023 рік йому нараховано транспортний податок з фізичних осіб на суму 25000грн. На думку позивача, вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки автомобіль, який перебував у нього на праві власності у 2023 році, не був об`єктом оподаткування транспортним податком.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 позов задоволено, оскільки у 2023 році позивач був власником автомобіля марки AUDI, модель - Q8, рік випуску - 2020, об`єм двигуна - 2967куб.см., тип палива - дизель, який за технічними характеристиками не входить до Переліку автомобілів з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня 2023 (звітного) року. Так, середньоринкова вартість зазначеного легкового автомобіля становила 1322376,3грн. та не перевищувала середньоринкову вартість автомобілів, які в 2023 році були об`єктом оподаткування.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні  позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач є власником транспортного засобу, який є об`єктом оподаткування у 2023 відповідно до переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить 375 мінімальних розмірів заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2017 Міністерства економіки та торгівлі України (до 4 років). У зв`язку з цим, у відповідності до положень п.4 ст.267 Податкового кодексу України, контролюючим органом було сформовано спірне податкове повідомлення-рішення з транспортного податку з урахуванням року випуску транспортного засобу, ставки податку та дати реєстрації транспортного засобу. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що у 2023 році ОСОБА_1 на праві власності належав автомобіль марки AUDI: модель - Q8, рік випуску - 2020, об`єм двигуна - 2967 куб.см., реєстраційний номер - НОМЕР_1 , тип палива - дизель, що підтверджується полісом внутрішнього страхування №219287980. /а.с.31/
10.01.2024 Головне управління ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення №0001792-2407-1551-UA51100270000073549, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з транспортного податку за 2023 рік в розмірі 25000грн. /а.с.18/
У розрахунку суми податкового зобов`язання з транспортного податку за об`єкт оподаткування, що перебуває (перебував) у власності ОСОБА_1 за податковий (звітний) період 2023 рік, вказано, що таким об`єктом є легковий автомобіль марки AUDI, моделі Q8, 2020 року випуску, об`ємом двигуна - 2967 куб.см., тип пального - не зазначено, річна ставка податку - 25000грн., сума податку на місяць - 2083,33 грн., сума податкового зобов`язання з транспортного податку - 25000грн. /а.с.56/
Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.
Частиною 2   ст.19 Конституції України   визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (надалі - ПК України) №2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За правилами пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Відповідно до пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Положеннями пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Згідно пп.267.3.1 п.267.3, п.267.4 ст.267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Відповідно до пп.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
За правилами пп.267.6.1, 267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за податковою адресою (місцем реєстрації) платника податку, зазначеною в реєстраційних документах на об`єкт оподаткування. 
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку разом з детальним розрахунком суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів, зокрема, але не виключно, інформацію про транспортний засіб: марка, модель, об`єм циліндрів двигуна (куб. см), рік випуску та розмір ставки податку.
За аналізом наведених положень можна дійти висновку, що податкове законодавство передбачає наявність двох кваліфікуючих ознак, за одночасної наявності яких у фізичної особи виникає податковий обов`язок зі сплати транспортного податку щодо належного йому, на праві приватної власності, легкового автомобіля, а саме: віковий ценз автомобіля - не більше п`яти років від року випуску автомобіля; вартісний ценз автомобіля - перевищення показником середньоринкової вартості автомобіля межі у 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 1 січня звітного податкового року.
Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі у 2023році - 6700грн.
Таким чином, з урахуванням положень пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України, об`єктом оподаткування ТПФО в 2023 році є автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 2512500грн. (375х6700грн.).
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (зі змінами, надалі - Методика №66), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.
Так, п.2 Методики №66 передбачено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403.
Згідно п.13 Методики №66 Мінекономіки відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономіки інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономіки за зверненням ДПС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.
Мінекономіки забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального (п.14 Методики №66).
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2023 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.
Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень контролюючого органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономіки інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком.
Подібних висновків щодо застосування вказаних норм дійшов Верховний Суд у постановах від 18.12.2024 у справі №0440/7026/18, від 06.12.2023 у справі №520/8806/18, від 25.05.2023 у справі №520/4862/21, від 03.11.2022 у справі №2040/6275/18, від 12.06.2018 у справі № 813/3965/17.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, позивач у 2023 році був власником автомобіля з наступними характеристиками: марка - AUDI, модель - Q8, рік випуску - 2020, об`єм двигуна - 2967 куб.см., тип палива – дизель.
Перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2023 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2023 податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщено на офіційному веб-сайті Міністерства економіки України.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно вказаного Переліку до таких автомобілів належать: автомобіль марка - AUDI, модель - Q8, типом палива - гібрид, рік випуску (включно) - до 4 років; автомобіль марка - AUDI, модель - Q8, тип палива - дизель, рік випуску (включно) - до 1 року.
Тобто, транспортний засіб, який належав позивачу на праві приватної власності у 2023 році, відсутній у Переліку легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2023 році.
Крім того, згідно розрахунку, здійсненого позивачем на сайті Міністерства економіки України, середньоринкова вартість автомобіля марка - AUDI, модель - Q8, рік випуску - 2020, об`єм двигуна - 2967куб.см. складає 1322376,30грн., тобто зазначена вартість є нижчою за мінімально встановлену 2512500грн. середньоринкову вартість легкових автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком у 2023 році.
На підставі наведеного, враховуючи, що транспортний засіб позивача не є об`єктом оподаткування, оскільки у даних правовідносинах недотримана умова для обчислення транспортного податку з фізичних осіб, а саме одночасна наявність у власності легкового автомобіля з року випуску якого минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість якого становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В свою чергу, не виконання відповідачем обов`язку доказування, встановленого ч.2 ст.77 КАС України, а саме недоведеність суду правомірності прийняття рішення (що воно прийнято обґрунтовано, добросовісно та розсудливо), є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.
З огляду на викладене, оскільки суд першої інстанції повно з`ясував обставини, що мають значення для справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому в порядку ст.316 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року залишити без змін. 
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління ДПС в Одеській області.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.А. Шевчук    О.В. Яковлєв