ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 р. 	Справа № 520/3310/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/3310/24
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                       
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просив суд:
-визнати не правомірними дії ГУ ПФУ в Харківської області у не проведенні ОСОБА_1 з обмеженням перерахунку та виплаті довічно встановленої пенсії 82% без урахування індексації грошового забезпечення з 01.01.2023, визначеного в довідці №100/29148 реєстровий №33/41-3880 від 16.09.2021;
-зобов`язати ГУ ПФУ в Харківської області з 01.01.2023 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату довічно встановленої пенсії 82% з індексацією грошового забезпечення, визначеного в довідці №100/29148 реєстровий №33/41-3880 від 16.09.2021 без обмежень, з урахуванням вже виплачених сум;
-зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області, код ЄДРПОУ 14099344 надати звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що внаслідок протиправних дій відповідача, які полягають у незаконному обмеженні пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром без врахування індексації грошового забезпечення, визначеного в довідці №100/29148 від 16.09.2021, після проведеного перерахунку на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 по справі № 520/16162/23, пенсія позивачу виплачується у неналежному розмірі.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 у справі №520/3310/24 адміністративний позов задоволено.
Визнано не правомірними дії ГУ ПФУ в Харківської області у не проведенні ОСОБА_1 з обмеженням перерахунку та виплаті довічно встановленої пенсії 82% без урахування індексації грошового забезпечення з 01.01.2023 року визначеного в довідці №100/29148 реєстровий №33/41-3880 від 16.09.2021 року.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківської області з 01.01.2023 року провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату довічно встановленої пенсії 82% з індексацією грошового забезпечення визначеного в довідці №100/29148 реєстровий №33/41-3880 від 16.09.2021 року без обмежень, з урахуванням вже виплачених сум.
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, незаконність, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 по справі № 520/3310/24 та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначив про відсутність в діях пенсійного органу ознак протиправності, оскільки на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 по справі № 520/16162/23 пенсію позивача було перераховано у розмірі 82% грошового забезпечення, визначеного за оновленою довідкою № 100/29148 від 16.09.2021. Розмір пенсії, який за перерахунком на 01.12.2019 складає 21255,13 грн, було зафіксовано на дату проведення перерахунку за рішенням суду. В подальшому, як стверджує відповідач, у зв`язку з проведенням перерахунків згідно змін в законодавстві, пенсію нараховується позивачу з урахуванням зафіксованого максимального розміру.
Посилаючись на приписи ст. ст. 43, 63 Закону № 2262-ХІ, Порядку № 45, відповідач вказує, що органи ПФУ не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір грошового забезпечення (зокрема, шляхом його індексації) для обчислення пенсії, а здійснюють нарахування пенсії на підставі наданих їм іншими органами довідок про розмір грошового забезпечення, і, відповідно, розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, вказаних у таких довідках. Під час проведення перерахунку пенсії позивача були враховані всі складові грошового забезпечення в розмірах, зазначених у довідці №100/29148 від 16.09.2021.
У надісланому до суду апеляційної інстанції запереченні на апеляційну скаргу, позивач просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду - без змін.
В обґрунтування заперечення підтримав правову позицію, викладену у позовній заяві, та окремо зауважив, що твердження апелянта про відсутність в органів ПФУ повноважень щодо індексації доходів громадян спростовується правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 21.06.2023 по справі №480/11090/21, за яким індексація грошового забезпечення має систематичний характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. Крім того, вказує, що пунктом 2 та додатком 1 до Постанови №45 визначено, що до складу грошового забезпечення входить збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, що на переконання позивач, і є індексацією грошового забезпечення, яка має враховуватись при обчисленні пенсії.
Посилаючись на практику Верховного Суду, зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2021 по справі №400/2085/19, наполягав на протиправності дій відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром.
Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі – КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах  доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню  з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.
Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років на умовах Закону № 2262-ХІІ.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 у справі № 520/16162/23, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській провести  ОСОБА_1  перерахунок та виплатити пенсію у повному обсязі, в розмірі 82%, без обмеження граничного розміру пенсії у відповідності до довідки №100/29148 реєстровий №33/41-3880 від 16.09.2021 згідно з вимогами статей: 13; 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.12.2019  з урахуванням вже виплаченої пенсії.
На виконання вказаного рішення суду, відповідач з 01.11.2023 провів перерахунок пенсії позивача, після чого, як вбачається з протоколу перерахунку пенсії ОСОБА_1 , основний розмір пенсії склав 82% грошового забезпечення (вислуга років 29) у розмірі: 21255,13 грн. З урахуванням індексації: 25730,85 грн. Індексація базового ОСНП 2022 – 2975,72 грн, індексація базового ОСНП 2023 – 1500 грн, підсумок пенсії (з надбавками): 25730,85 грн. З урахуванням максимального розміру пенсії: 21255,13 грн.
Не погоджуючись з обмеженням максимальним розміром його пенсії та не здійсненням відповідачем індексації його грошового забезпечення, визначеного в довідці №100/29148 від 16.09.2021, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо проведення перерахунку пенсії позивача з обмеженнями максимального розміру та без врахування індексації грошового забезпечення з 01.01.2023, визначеного в довідці №100/29148 реєстровий №33/41-3880 від 16.09.2021. У зв`язку з чим, вважав за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Харківської області з 01.01.2023 провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату довічно встановленої пенсії 82% з індексацією грошового забезпечення визначеного в довідці №100/29148 реєстровий №33/41-3880 від 16.09.2021 без обмежень, з урахуванням вже виплачених сум.
Відмовляючи у задоволенні вимоги щодо зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд першої інстанції вказав, що позивач не навів аргументованих доводів, та не надав доказів того, що рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконуватись, в зв`язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, регулюються Законом 2262-ХІІ.
Згідно зі статтею 64 Закону № 2262-ХІІ у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені в Законі України від 3 липня 1991 року № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі – Закон № 1282-XII).
Згідно зі статтею 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до частини 5 статті 2 Закону № 1282-XII індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
16.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 118, пунктом 1 якої установлено, що з 1 березня 2022 року:
- перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14;
- у разі, коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в абзаці другому цього пункту, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Відповідно до абзаців 1 та 3 пункту 2 Постанови № 118 з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до  статей 13, 21 і 36 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2021 року відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, та перерахунку пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, крім перерахунків пенсії, що проводилися у період з 1 січня 2021 р. до 28 лютого 2022 р. за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до частини четвертої статті 63 зазначеного Закону.
Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до  частини четвертої статті 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що з 1 березня 2023 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.
Пунктом 2 Постанови № 168 установлено, що з 1 березня 2023 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. №118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
З наведеного слідує, що пенсії, призначені до 31.12.2021 або перераховані до 01.01.2021 відповідно до Закону № 2262-ХІІ, з 01.03.2022, 01.03.2023 підлягають індексації в порядку, передбаченому Постановами № 118 та № 168 відповідно. При цьому, вищевказані норми (п. 2 Постанови № 118, п. 2 Постанови № 168) є бланкетними, оскільки відсилають до іншого закону, яким врегульовано питання щодо максимального розміру пенсій, призначених за Законом № 2262-ХІІ.
З наявного в матеріалах справи протоколу перерахунку пенсії позивача вбачається, що пенсійним органом проведено перерахунок пенсії з 01.11.2023, нараховано індексацію основного розміру пенсії за 2022, 2023 у розмірі 2975,72 грн та 1500,00 грн відповідно, та визначено розмір пенсії з розрахунку 82% грошового забезпечення 25730,85 грн. При цьому, підсумок пенсії з 01.11.2023 з урахуванням максимального розміру склав, 21255,13 грн (а.с. 17).
Відтак, колегія суддів зауважує, що після проведення перерахунку пенсійним органом хоча і нарахована індексація базового ОСНП 2022 та 2023 у загальному розмірі 4475,72 грн, однак її виплата не здійснюється, оскільки розмір пенсії ОСОБА_1 обмежується максимальним розміром (25730,85 грн – 4475,72 грн = 21255,13 грн).
Щодо правомірності такого обмеження колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 43 Закону № 2262-XII  (в редакції  Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно з частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016  визнано такими, що не відповідають  Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення № 7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, частина 7 статті 43 Закону № 2262-XII, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення  рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.
Однак,  Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06.12.2016 № 1774-VIII (далі за текстом - Закон № 1774-VIII), який набрав чинності 01.01.2017 внесено зміни до  Закону № 2262-XII, а саме в частині сьомій статті 43 слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року", незважаючи на те, що частина 7 статті 43 Закону № 2262-XII, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.
Буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIII, з урахуванням  Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII  відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-XII  зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього  Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Таким чином, оскільки внесені Законом № 1774-VIII до частини 7  статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд визнав неконституційним, такі зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії.
Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у постановах від 17.05.2021 у справі № 343/870/17, від 10.09.2021 у справі № 300/633/19, від 24.09.2021 у справі № 370/2610/17 та від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19.
Конституційний Суд України у згаданому Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати, призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Закону України “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” від 08 липня 2011 року № 3668-VI (далі – Закон № 3668-VI), яким внесено зміни у  статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.
Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ) прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
При цьому, положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин, змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7 рп/2016 та Законом № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців та осіб, яким призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-XII, у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному.
Європейський суд з прав людини (далі за текстом    ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з огляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Водночас, положеннями  статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі    Конституції України    гарантується.
Частиною 1 статті 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18, із посиланням на положення статей 1,  8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7 рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 27 січня 2022 року у справі № 240/7087/20 та від 17 лютого 2022 року у справі № 640/11168/20.
Колегія суддів зазначає, що оскільки обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовця не передбачено жодним нормативно-правовим актом, положення Постанов № 118, № 168, якими визначено, що пенсії підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктами 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, не можуть бути застосовані до позивача.
Враховуючи, що на дату виникнення у позивача права на отримання індексації відповідно до пункту 2 Постанови № 168, розмір нарахованої позивачу пенсії внаслідок перерахунку відповідачем було обмежено максимальним розміром, в той час як стаття 43 Закону № 2262-XII не містила таких приписів, дії відповідача щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, слід визнати такими, що не ґрунтуються на законі, тобто протиправними.
З приводу позовних вимог щодо зобов"язання провести перерахунок та виплату позивачу пенсії саме з 01.01.2023, колегія суддів зазначає, що, як зазначено вище, пенсію ОСОБА_1 з обмеженням її максимальним розміром було перераховано з 01.11.2023 (на виконання рішення суду), то саме з цієї дати на відповідача слід покласти обов`язок з перерахунку та виплати позивачу пенсії, з урахуванням висновків, викладених судом в цій постанові.
При цьому, слід враховувати, що саме з дії щодо здійснення відповідачем перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2023 слугували підставою звернення останнього до суду з цим позовом. Доказів вчинення пенсійним органом перерахунку пенсії позивача з 01.11.2023, як і пояснень незгоди останнього з таким перерахунком, матеріали справи не містять.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Враховуючи, встановлене за наслідками апеляційного перегляду справи безпідставне обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, колегія суддів вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2023 з урахуванням індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 № 168 без обмеження максимальним розміром.
Надаючи оцінку позовних вимогам в частині визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 без врахування індексації грошового забезпечення з 01.01.2023, визначеного в довідці №100/29148 реєстровий №33/41-3880 від 16.09.2021 року, колегія суддів зазначає, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями щодо самостійного проведення індексації грошового забезпечення осіб, яким призначено пенсію. Їхня компетенція обмежується виключно перерахунком пенсій на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, які надаються відповідними уповноваженими органами (зокрема, Міністерством оборони, МВС, СБУ тощо). Саме ці органи формують склад та структуру грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія.
Індексація пенсії, яку проводить Пенсійний фонд, не є індексацією грошового забезпечення. Тобто індексація пенсії здійснюється вже після того, як визначено розмір пенсії на підставі довідки, а не шляхом збільшення суми грошового забезпечення, яке є базою для її обчислення. Тому органи ПФУ не мають правових підстав коригувати або змінювати дані, зазначені у таких довідках, зокрема шляхом включення до них індексації.
Зазначена правова позиція підтверджується усталеною судовою практикою Верховного Суду. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 30 січня 2024 року у справі № 580/1974/23 та в рішенні від 17 червня 2024 року у справі № 120/15311/23 суд чітко вказав, що суми індексації грошового забезпечення не є його складовими і не підлягають включенню до довідки, яка є підставою для перерахунку пенсії. Отже, вимоги про індексацію пенсії шляхом індексації грошового забезпечення, адресовані до Пенсійного фонду, є необґрунтованими та підлягають відхиленню.
Наведеним спростовуються доводи позивача, викладені у запереченні на апеляційну скаргу, щодо наявності у пенсійного органу повноважень щодо індексації грошового забезпечення. Відтак, недоречним є і посилання ОСОБА_1 на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 21.03.2023 по справі №480/11090/21, оскільки спірні правовідносини у вказаній справі стосувалися протиправності дій ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Сумській області» щодо не включення в довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, зокрема, індексації грошового забезпечення, що безпосередньо вбачається з процитованого позивачем висновку суду касаційної інстанції по цій справі.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із приписами п.2 ч.1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням висновків, які не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, з прийняттям постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
З огляду на звільнення позивача від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. 5, 7, 242, 311, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 по справі № 520/3310/24 в частині задоволення позовних вимог  - скасувати.
Прийняти в цій частині постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області щодо проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2023  із застосуванням обмеження максимальним розміром.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.11.2023 з урахуванням індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 № 168 без обмеження максимальним розміром, із врахуванням проведених виплат.
В іншій частині  в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовти. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін