ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року 
м. Київ
справа №240/9088/24
адміністративне провадження № К/990/12251/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Смоковича М.І.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №240/9088/24
за позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито,
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року, постановлену в складі колегії суддів: судді-доповідача Сторчака   В.Ю., суддів Граб   Л.С., Матохнюка   Д.Б.,
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи
1.           ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) з вимогами: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції, чинній з 29.01.2020, під час обчислення ОСОБА_1 у період з 30.10.2021 по 20.05.2023 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме: не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1,14 вказаної постанови;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок з 30.10.2021 по 20.05.2023 належні, з урахуванням проведених раніше виплат, суми грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених, з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції, чинній з 29.01.2020, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 14.11.2019 №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, Законом України від 15.12.2020 №1082-1Х «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, Законом України від 02.12.2021 №1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, Законом України від 03.11.2022 №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум. 
2.          Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 у період з 30.10.2021 по 19.05.2023 грошового забезпечення, без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2022. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок у період з 30.10.2021 по 19.05.2023 сум грошового забезпечення, основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, обчисливши їх із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції чинній з 29.01.2020), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт, провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
3.          Не погодившись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. 
4.          Разом з апеляційною скаргою відповідач подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що вчасному поданню апеляційної скарги завадив факт перебування особового складу військової частини на бойовому завданні щодо стримування збройної агресії російської федерації, а також в межах процесуального строку оскарження рішення суду першої інстанції не надійшло відповідне фінансування для сплати судового збору.
5.          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 визнано неповажними наведені військовою частиною НОМЕР_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 залишено без руху. Установлено скаржнику строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги у десять днів з моменту отримання ухвали шляхом подання до суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із зазначенням інших поважних підстав його пропуску та наданням доказів на їх підтвердження.
6.          Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що наведені заявником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави є неповажними. Відповідачем не надано належних доказів щодо терміну перебування особового складу військової частини на бойовому завданні.
7.          17.03.2025 на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку на апеляційне скарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.10.2024, яке обґрунтоване підставами, подібними, викладеними у раніше поданому клопотанні. 
8.          Так, відповідачем зазначено, що причиною затримки подання апеляційної скарги, у тому числі, є фінансова неспроможність військової частини НОМЕР_1 сплатити судовий збір. Відповідачем указано, що відсутність фінансування на сплату судового збору мала місце не тільки для військової частини НОМЕР_1 чи військових частин Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, а і для всіх військових частин Збройних Сил України та інших структурних підрозділів Міністерства оборони Украйни в цілому. Відповідачем наголошено, що ним уживалися заходи щодо своєчасності сплати судового збору, проте в межах процесуального строку на подання апеляційної скарги відповідне фінансування не надійшло. 
9.          Відповідачем також повідомлено, що з початку липня 2024 року відбулося переміщення військової частини НОМЕР_1 до району виконання бойових (спеціальних) завдань, після чого з початку серпня 2024 року відбувалося передислокування військової частини НОМЕР_1 до району виконання бойових (спеціальних) завдань, згідно з розпорядженням Вищого командування, що супроводжується здійсненням комплексу певних організаційних дій як за основною посадою, так і за посадою тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира з правової роботи. Далі, з початку листопада, відбувалося комплексне переміщення військової частини до району пункту постійної дислокації. У подальшому, відбулося комплексне переміщення військової частини НОМЕР_1 до району виконання бойових (спеціальних) завдань і включення до угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де і перебуває станом на сьогоднішній день, та, відповідно, відбулося переміщення представника військової частини НОМЕР_1 . Отже, залучення помічника командира з правової роботи (тимчасово виконуючого обов`язки) до виконання бойових (спеціальних) завдань також покладає на представника військової частини додаткові обов`язки. Зокрема, згідно з частинами другою та третьою статті 99 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України під час збройного конфлікту помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) виконує обов`язки юридичного радника командира бригади. Юридичний радник командира бригади під час збройного конфлікту надає консультації командуванню щодо дотримання норм міжнародного гуманітарного права, правил застосування сили та щодо проведення інструктажу особового складу з їх виконання. Згідно з табелем термінових донесень Збройних Сил України, затвердженого наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 26.01.2024 №36/дск, юридичні радники, у взаємодії з підрозділами військових частин, збирають інформацію та фіксують випадки порушення норм міжнародного гуманітарного права.
10.          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2025 відмовлено військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
11.          Оскаржуваною ухвалою суд апеляційної інстанції відмовив відповідачеві у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, мотивувавши це тим, що тривалість процедури виділення коштів на оплату судового збору або відсутність фінансування вказаних витрат не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
12.          22.03.2025 через підсистему «Електронний суд» до Суду надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2025.
13.          У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
14.          Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційну скаргу подати у встановлені строки не було можливості з незалежних від військової частини НОМЕР_1 обставин, а саме фінансової неспроможності своєчасно сплатити судовий збір за її подання, що підтверджується листом військової частини НОМЕР_2 (Вище командування) від 25.10.2024 №117/28772. Водночас скаржником уживалися заходи щодо своєчасної сплати судового збору, а саме: було подано відповідний рапорт на командира військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2024 №843/4753, після чого подано до Вищого командування (до військової частини НОМЕР_2 ) відповідну заявку на фінансування сплати судового збору. Скаржник указує, що лише в середині січня 2025 року надійшли кошти на фінансування судових зборів, після чого фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 здійснено заходи щодо невідкладної сплати судового збору та отримано можливість подати апеляційну скаргу, сплативши судовий збір.
15.          Також скаржник посилається на те, що своєчасному поданню апеляційної скарги завадив факт перебування особового складу військової частини НОМЕР_1 на бойовому завданні щодо стримування збройної агресії російської федерації. Судом апеляційної інстанції було проігноровано здійснення виконання завдань за призначенням у районах виконання бойових (спеціальних) завдань посадовими особами військової частини. 
16.          За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській   О.Р., суддям Смоковичу   М.І., Кашпур   О.В.
17.          Ухвалою Суду від 21.05.2025 відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
18.          Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.
ІІІ. Джерела права
19.          Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
20.          Відповідно до частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
21.          Частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
22.          Пунктом 1 частини другої статті 295 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
23.          Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).
24.          За приписами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
25.          Частиною третьою статті 298 КАС України визначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених   статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
26.          Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
ІV. Позиція Верховного Суду
27.          Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, у межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить з такого.
28.          Згідно з частиною першою статті 121, частиною третьою статті 295 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
29.          Отже, КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску цього строку.
30.          Як свідчать матеріали справи, військова частина НОМЕР_1 була обізнана про наявність судового провадження у цій справі, оскільки нею був поданий відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с.   32-38).
31.          Рішення суду першої інстанції постановлено у порядку письмового провадження 16.10.2024 (а.с.   39-43), а його копію доставлено до електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд» 17.10.2024 о 02:09 год, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.   44, зворотна сторона), та не заперечується відповідачем.
32.          Апеляційну скаргу на зазначене рішення направлено до суду апеляційної інстанції 19.01.2025 та зареєстровано 24.01.2025, а отже, з пропуском строку, установленого пунктом 1 частини другої статті 295 КАС України.
33.          Разом зі скаргою відповідач подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивував відсутністю належного фінансування для своєчасної сплати судового збору, а також участю військової частини НОМЕР_1 у відсічі агресії ворога та зміною місць дислокації.
34.          Подібні за змістом аргументи щодо поважності підстав пропуску вказаного строку відповідач навів у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, поданій на виконання ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 про залишення апеляційної скарги без руху, а також в касаційній скарзі.
35.          Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, який, вирішуючи питання про поновлення строку, критично оцінив наведені скаржником підстави його пропуску, та зазначає, що у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, що були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.
36.          Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, суд виходить з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1)   це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2)   це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3)   ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4)   ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
37.          Під час вирішення питання про поновлення строку, у межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, що слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.
38.          Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.
39.          У розглядуваному випадку основні аргументи відповідача зводяться до того, що він не мав змоги подати апеляційну скаргу в установлені процесуальним законом строки з незалежних від військової частини НОМЕР_1 обставин, адже фінансова неспроможність сплатити судовий збір не залежить від волевиявлення відповідача.
40.          Із цього приводу Суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 25.01.2024 у справі №460/43834/22 і від 04.06.2025 у справі №380/12793/24, акцентував увагу на тому, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету України, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.
41.          У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватися принципів належного врядування та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, установлених нею ж.
42.          Отже, наведені скаржником обставини не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
43.          Аргументи про участь військової частини у відсічі збройній агресії проти України, виконання завдань за призначенням у районах виконання бойових (спеціальних) завдань посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , зміни місця дислокації тощо, могли б бути визнані у розглядуваному випадку доречними та такими, що підтверджують існування об`єктивних причин, які дійсно перешкоджали можливості вчинити дії задля своєчасного оскарження рішення суду першої інстанції, за умови доведеності конкретних умов і обставин, які стали на заваді реалізації відповідного права належними і допустимими доказами. 
44.          У розглядуваному випадку апеляційну скаргу було подано через підсистему «Електронний суд», водночас наведені відповідачем в цьому контексті мотиви мають суто загальний характер, не містять доказів дійсних (конкретних) перешкод, що не дозволяли зробити це ж у межах передбаченого процесуальним законом строку та не свідчать про неможливість виконувати процесуальні права та обов`язки вчасно.
45.          У цьому контексті необхідно також урахувати відсутність сплати відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги у строки, встановлені процесуальним законом, та істотну тривалість пропущеного строку на апеляційне оскарження, а саме понад три місяці з моменту отримання рішення суду першої інстанції.
46.          За таких обставин, Суд уважає, що висновки суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права.
47.          Таким чином, підстави для скасування ухвали суду апеляційної інстанції від 18.03.2025 відсутні.
48.          Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
49.          З урахуванням викладеного, Суд уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
V. Судові витрати 
50.          Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
51.          Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
52.          Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
53.          Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2025 року залишити без змін.
54.          Судові витрати не розподіляються.
55.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р.   Радишевська
Судді:                                                                                          О.В.   Кашпур
                                                                                          М.І.   Смокович