УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2025 року
м. Київ
cправа № 524/6555/24
провадження № 51 - 3378 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 05 червня 2025 року,
встановив:
Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від      18 липня 2024 року ОСОБА_5 визнано винним за ст. 185 ч. 4 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 червня 2024 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 8 місяців та покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05 червня 2025 року  частково задоволено апеляційну скаргу прокурора та змінено вирок місцевого суду. Ухвалено виключити з вироку суду вказівку про визнання ОСОБА_5 винуватим та засудження його за ст. 185 ч. 4 КК України за епізодами від 18 лютого 2024 року,               17 березня 2024 року та 08 квітня 2024 року на підставі ст. 284 ч. 1 п. 4-1 КПК України. Дії ОСОБА_5 за епізодом від 10 квітня 2024 року кваліфіковано за ст. 185 ч. 4 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинено в умовах воєнного стану. Доповнено мотивувальну частину вироку суду вказівкою про наявність обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винуватий перебуває у сімейних відносинах.
Визнано вважати ОСОБА_5 засудженим за ст. 185 ч. 4 КК України до покарання, визначеного судом першої інстанції, у виді позбавлення волі на строк                  5 років. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від    17 червня 2024 року, більш суворим, призначеним вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 липня 2024 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 8 місяців та покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,
у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа,
яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,
що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом при його винесенні, навести конкретні докази і аргументи
в обґрунтування кожної позиції.
Так, прокурор у своїй касаційній скарзі, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, проте в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень                    ст. 438 ч. 1, статей 412 - 414 КПК України, з урахуванням того, що прокурор вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого як одну з підстав для скасування судового рішення, не погоджуючись з покладеними на засудженого обов`язками, передбаченими ст. 76 КК України.
Також у поданій скарзі прокурор не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону в силу ст. 419 КПК України, на його думку, було допущено цим судом, які доводи апеляційної скарги прокурора суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання
про відкриття касаційного провадження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 без руху.
Встановити прокурору ОСОБА_4 п`ятиденний строк
для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3