ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року 
м. Київ
справа №380/18095/24
адміністративне провадження № К/990/10513/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Соколова В.М.,
розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2025 (суддя-доповідач Хобор Р.Б., судді: Бруновська Н.В., Шавель Р.М.),
УСТАНОВИВ:
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2020 по 12.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.01.2020 по 12.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, інших складових, грошового забезпечення, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022, на 01.01.2023 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017, із урахуванням раніше виплачених сум.
2. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 позов задоволено повністю.
3. Не погодившись із прийнятим рішенням, 04.12.2024 військова частина НОМЕР_1 через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.
4. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2024 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без руху з підстав несплати судового збору та надано п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.
5. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2024 заяву військової частини НОМЕР_1 про продовження процесуального строку задоволено, продовжено строк усунення недоліків апеляційної скарги на 5 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
6. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2025 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 в цій справі повернуто скаржнику з підстав неусунення недоліків апеляційної скарги, встановлених ухвалою від 09.12.2024.
7. Зазначену копію ухвали в електронному вигляді було надіслано військовій частині НОМЕР_1 та доставлено до електронного кабінету 06.01.20525 о 21:32.
8. Військова частина НОМЕР_1 повторно 18.01.2025 через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2024
9. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2025 визнано неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших поважних підстав з відповідними доказами причин пропуску такого строку.
10. На виконання вимог ухвали від 24.01.2025 відповідач подав заяву про поновлення процесуального строку, в якій зазначив, що з повторною апеляційною скаргою звернувся в присічний строк без жодних зволікань, у зв`язку з тимчасовою відсутністю коштів на рахунках військова частина НОМЕР_1 не могла сплатити судовий збір, що призвело до повернення первинно поданої апеляційної скарги. Також відповідач звернув увагу на воєнний стан та телеграму Міністерства оборони України щодо відсутності фінансування військової частини НОМЕР_1 .
11. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2025 визнано неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 у цій справі.
12. Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» 12.03.2025 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, покликавшись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2025, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
13. Касаційна скарга обґрунтована тим, що несплата судового збору за подання апеляційної скарги вперше та, як наслідок, її повернення було спричинено тимчасовою відсутністю коштів на рахунках військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з вторгненням російської федерації на територію України та введенням воєнного стану. 
13.1. Відповідач наголосив, що первинну апеляційну скаргу було подано в межах строку апеляційного оскарження, а звертаючись без жодних зволікань з повторною апеляційною скаргою, військова частина сплатила судовий збір, відтак має право на поновлення строку апеляційного оскарження.
13.2. Також відповідач покликається на постанову Верховного Суду від 30.04.2024 у справі №380/808/22, в якій суд касаційної інстанції визнав поважними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, скасував ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження та направив справу для продовження розгляду. 
14. Ухвалою від 17.04.2025 Верховний Суд відкрив касаційне провадження з підстав правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема положень пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.
15. Позивач відзиву на касаційну скаргу не подав.
16. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд виходить із такого.
17. Статтею 295 КАС України встановлені загальні правила обчислення строку на апеляційне оскарження.
18. За приписами частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
19. Частиною другою статті 295 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
20. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).
21. Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
22. Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 299 КАС України).
23. Надаючи оцінку аргументам відповідача, зазначеним у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вказані відповідачем підстави є неповажними причинами пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне оскарження у будь-який момент. Апеляційний суд підсумував, що подання відповідачем апеляційної скарги через два місяці після проголошення судового рішення не може бути виправдане відсутністю коштів на сплату судового збору, а подання апеляційної скарги через 12 днів після отримання ухвали про повернення первинної апеляційної скарги не свідчить про усунення недоліків у найкоротший строк.
24. Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо неповажності причин пропуску відповідачем строку апеляційного оскарження з огляду на таке.
25. Дотримання строків оскарження судового рішення є однією з гарантій додержання в суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся зі скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.
26. Статтею 44 КАС України закріплено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
27. Таким чином, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання апеляційної скарги, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому останній повинен вчиняти всі необхідні дії для своєчасного звернення з належним чином оформленою апеляційною скаргою.
28. За змістом частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
29. Водночас поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
30. Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку на оскарження судових рішень у кожній конкретній справі залежить від вказаних у відповідній заяві причин, підтверджених належними доказами.
31. Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин. При цьому суд може встановити наявність таких перешкод за умови подання відповідних доказів особою, яка пропустила процесуальний строк та клопоче про його поновлення.
32. Повертаючись до обставин справи, що розглядається, Верховний Суд зазначає, що вперше військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції 04.12.2024, тобто з дотриманням встановлених статтею 295 КАС України строків. 
33. Водночас при зверненні до суду з апеляційною скаргою вперше скаржник не виконав обов`язок зі сплати судового збору, що і слугувало підставою для залишення її без руху.
34. Повернення вперше поданої апеляційної скарги було зумовлене невиконанням станом на 06.01.2025 вимог ухвали суду від 09.12.2024 (з урахуванням ухвали від 20.12.2024 про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги) про залишення апеляційної скарги без руху в частині сплати судового збору.
35. Повторно апеляційну скаргу військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» направила 18.01.2025, тобто через 11 календарних днів після вручення ухвали про повернення первинно поданої апеляційної скарги.
36. Верховний Суд зауважує, що відповідач, як при зверненні з первинною апеляційною скаргою, так і на виконання ухвали про залишення первинної апеляційної скарги без руху з урахуванням продовженого процесуального строку, не сплатив судовий збір, хоча мав для цього півтора місяці (з 11.11.2024 (дати отримання копії оскарженого рішення) по 30.12.2024 (дати закінчення наданого судом строку для усунення недоліків) та достеменно розумів про допущення ним порушення норм процесуального права.
37. За таких обставин Верховний Суд вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції про те, що в цій справі повторне звернення відповідача з апеляційною скаргою через 11 календарних днів після вручення ухвали про повернення первинно поданої апеляційної скарги не може бути визнане таким, що відбулося без зайвих зволікань і в найкоротший строк, що спростовує доводи касаційної скарги в цій частині.
38. Судом також з`ясовано, що як повернення первісної апеляційної скарги, так і затримка з поданням повторної апеляційної скарги була пов`язана з відсутністю коштів для сплати судового збору.
39. У контексті зазначеного Суд наголошує, що невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо сплати судового збору та, як наслідок, повернення первинної апеляційної скарги відбулося з причин, які не належать до об`єктивних і непереборних обставин, оскільки усталеною є практика Верховного Суду, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
40. З-поміж іншого, суд касаційної інстанції зазначає, що та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до апеляційного суду, не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення в будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.
40.1. Вищезазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.04.2021 у справі №640/3393/19.
41. Отже, наведені в касаційній скарзі обставини не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
42. Також Суд не бере до уваги покликання відповідача на постанову Верховного Суду від 24.07.2023 у справі №200/3692/21, оскільки зазначена постанова не містить висновків щодо застосування норм права, а зроблені в ній Верховним Судом висновки щодо наявності підстав для поновлення суб`єкту владних повноважень строку апеляційного оскарження ґрунтувалися на оцінці обставин у їх сукупності, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, в цій конкретній справі.
43. Підсумовуючи, відповідач не довів, що повернення первинно поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції й не могли бути усунуті скаржником.
44. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неповажність наведених відповідачем підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та, як наслідок, відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
45. За правилами статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
46. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду апеляційної інстанцій є законною і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, прийняв рішення у відповідності до норм процесуального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, висновки суду щодо встановлених обставин є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
47. Керуючись статтями 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2025 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не оскаржується.

Суддя-доповідач                    С.А. Уханенко
Судді:                     О.В. Кашпур
                    В.М. Соколов