КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А  
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
18 липня 2025 року
м. Київ
апеляційне провадження № 33/824/3508/2025
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є .П.,
при секретарі: Мудрак Р. Р.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Дарницького районного суду м. Києва у складі судді Коренюк А. М.,
від 02 червня 2025 року 
у справі № 753/10127/25 Дарницького районного суду м. Києва 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП 
громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
В С Т А Н О В И В :
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 02 червня 2025 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
На дану постанову 09 червня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову про адміністративне правопорушення скасувати. Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного порушення.
Вказував, що суд першої інстанції не звернув увагу та не надав оцінку його поясненням про те, що завжди знаходиться під дією складних лікарських засобів, які приймає на постійній основі, у зв`язку із захворюванням, яке отримав приймаючи участь у військових діях.
Проходити огляд на стан виявлення алкогольного або наркотичного сп`яніння на місці зупинки у найближчому закладі охорони здоров`я апелянту працівники поліції не пропонували, і від такого огляду він не відмовлявся, ніякого направлення на огляд, з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до найближчого закладу охорони здоров`я поліцейський йому не видавав.
Апелянту при складанні протоколу не були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, чим були порушені його конституційні права на захист.
Судом першої інстанції також не було надано можливості скористатись правом на отримання професійної правової допомоги, на чому він в судовому засіданні 02 червня 2025 року категорично наполягав.
В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду даної справи повідомлений належним чином. 
Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, районний суд виходив з доведеності вини останнього у порушенні ним вимог пункту 2.5 ПДР України, що підтверджується матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху (далі Правила) визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ст. 266 КУпАП).
Відповідно до п. п. 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, судом на підставі протоколу серії ЕПР1 № 319704 встановлено, що 04 травня 2025 року о 08 годині 14 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений на КП 503 за порушення ПДР, та керував з явними ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідність обличчя, зіниці очей занадто звужені та не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, що склалась, заповільнена реакція, виражене тремтіння тіла й пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 в установленому законом порядку відмовився, що зафіксовано відеодоказом - нагрудною відео-камерою працівників поліції БК 473918, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи наявні: протокол про адміністративне правопорушення від 04.05.2025 серії ЕПР1 № 319704, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.05.2025, один DVD+R диск із копією технічного відеозапису, здійсненого на нагрудну відео-камеру працівників поліції №БК 473918, розписка ОСОБА_1 про те, що він підтверджує факт залишення на зберігання транспортного засобу «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , картка обліку адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Посилання в апеляційній скарзі на те, що проходити огляд на стан виявлення алкогольного або наркотичного сп`яніння на місці зупинки у найближчому закладі охорони здоров`я апелянту працівники поліції не пропонували, і від такого огляду він не відмовлявся, не заслуговують на увагу і спростовуються відеозаписом з нагрудної камери співробітників поліції, з якого слідує, що ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що він категорично відмовлявся, посилаючись на те, що він, як водій таксі, везе жінку пасажира на залізничний вокзал і вона може спізнитись на електричку.
Також апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що апелянту при складанні протоколу не були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, чим були порушені його конституційні права на захист, оскільки вони спростовуються відеозаписом з нагрудної камери співробітників поліції.
Крім того, із змісту протоколу серії ЕПР1 № 319704 від 04.05.2025 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від його підписання, отримання копії, а також від надання будь-яких пояснень. Таким чином, він свідомо ухилився від реалізації свого права на фіксацію власної позиції як водія безпосередньо під час складання протоколу. Законодавство надає особі, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, важливе право відобразити у ньому свої пояснення, зауваження та доводи. Ця можливість є ключовою для забезпечення принципу змагальності сторін та об`єктивного розгляду справи. У даній ситуації, ОСОБА_1 міг би використати це право для надання пояснень щодо вживання лікарських засобів (якби його стан був зумовлений прийомом медикаментів), заперечення факту відмови від огляду (якщо він стверджував, що йому не пропонували огляд або що він не відмовлявся), вказівки на порушення процедури з боку поліцейських (наприклад, нероз`яснення прав, незапропонування огляду в медзакладі), або фіксації інших доводів, що, на його думку, впливали на його вину або процес складання протоколу.
Знехтування цим правом на момент складання протоколу, незважаючи на надану можливість, призвело до того, що його позиція як водія не була належним чином зафіксована у первинному процесуальному документі. Натомість, у матеріалах справи зафіксовано лише факт його відмови від таких дій. Це створює враження непослідовності у його доводах, викладених у апеляційній скарзі, оскільки первинна можливість спростувати обставини або вказати на порушення була ним проігнорована.
З точки зору принципу «поза розумним сумнівом» (in dubio pro reo), відмова ОСОБА_1 від надання пояснень, підпису та отримання копії протоколу на момент його складання має суттєве значення. Цей принцип вимагає, щоб усі обґрунтовані сумніви щодо винуватості особи тлумачилися на її користь. Проте, відсутність пояснень або заперечень безпосередньо у момент фіксації правопорушення не створює автоматично розумного сумніву щодо достовірності складеного протоколу чи інших доказів. Фактично, коли особі надається можливість висловити свою позицію, надати зауваження до дій поліцейських, заперечити факт керування або вказати на будь-які порушення процедури саме у первинному процесуальному документі (протоколі), і вона цією можливістю не користується, це позбавляє його доводи, висловлені пізніше (наприклад, в апеляційній скарзі), належного первинного підкріплення. У даному випадку, аргументи ОСОБА_1 про непропонування огляду в медзакладі, нероз`яснення прав, а також його стан через прийом лікарських засобів, не були зафіксовані ним у протоколі. Більше того, відеозапис, який апеляційний суд ретельно дослідив, прямо спростовує твердження про непропонування огляду в медичному закладі та нероз`яснення прав. Ці факти, зафіксовані на відео, спростовують доводи апеляційної скарги. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відмова ОСОБА_1 від підпису протоколу, надання пояснень та отримання його копії не створила розумних сумнівів щодо його винуватості, оскільки: його дії були непослідовними (ствердження про порушення прав та процедури в апеляції контрастує з його пасивною позицією та відсутністю заперечень у момент складання протоколу, коли він мав усі можливості для цього); докази підтверджують вину (відеозапис чітко фіксує ознаки сп`яніння, неодноразові пропозиції пройти огляд у медичному закладі та його категоричну відмову); сумніви не підкріплені (жодних об`єктивних обставин, які б свідчили про примус, обман чи неможливість висловити свою позицію на момент складання протоколу, матеріали справи не містять). 
Фактична поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими та його відмова від використання процесуальних можливостей на первинній стадії не дали суду підстав для виникнення розумних сумнівів у його винуватості, а навпаки, підтвердили правильність висновків суду першої інстанції.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції відповідно до ст. 280 КУпАП належним чином встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та досліджено докази, наявні в матеріалах справи, на підставі яких зроблено обґрунтований висновок про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність. Підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 02 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                          Є. П. Євграфова