УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/1198/25 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О. 
Номер провадження №33/4805/675/25
Категорія ч.1 ст.183-1 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2025 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком на 240 (двісті сорок) годин. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн. 
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_2 ухиляється від сплати встановлених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №285/389/20 від 19.04.2020 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.
ОСОБА_1 , знаючи про свій обов`язок сплачувати встановлені рішенням суду аліменти, його виконує частково, що станом на 01.03.2025 призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 30877,61 грн, що сукупно складає суму виплат більш, ніж за шість місяців відповідних платежів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП. 
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову змінити в частині накладення адміністративного стягнення з 240 годин на 120 годин суспільно корисних робіт. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що при накладенні на нього адміністративного стягнення, суд першої інстанції не мотивував своє рішення щодо застосування відносно нього найсуворішого покарання у вигляді 240 годин суспільно корисних робіт не врахувавши те, що він щиро кається, в день складання протоколу пояснив державному виконавцю, що тільки отримає кошти, одразу сплатить заборгованість, але наразі кошти не отримав. Маючи проблеми зі здоров`ям, не має можливості їхати на заробітки. Вказує, що на даний час заборгованість ним сплачена.
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що апеляційна скарга подана до суду 02.04.2025, але постановою Житомирського апеляційного суду від 21.04.2025 повернута, у зв`язку з не поданням клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с. 32). Повторна апеляційна скарга подана 07.05.2025.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною 1 ст. 183-1 КУпАП встановлена відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
З матеріалів провадження вбачається, що суд при розгляді провадження дотримався вказаних вимог закону.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, підтверджується доказами в справі у їх сукупності, в апеляційній скарзі не оспорюються, у зв`язку із чим відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційним судом не переглядаються.
В той же час, судом першої інстанції не враховано вимоги ст. 280 КУпАП, за якою орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, судом першої інстанції не в повній мірі були дотримані вказані вимоги, що призвело до необґрунтованого накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 240 годин.
Як вбачається із ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, санкція останньої передбачає альтернативний вид стягнення суспільно корисні роботи на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.
Водночас, згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.
За змістом ч. 2 ст. 31-1 цього Кодексу суспільно корисні роботи призначаються районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею) на строк від ста двадцяти до трьохсот шістдесяти годин і виконуються не більше восьми годин.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає, заборгованість по аліментах сплатив в повному обсязі та просить застосувати до нього менш суворе стягнення за вказаною статтею.
Пояснення ОСОБА_1 підтверджуються доданими до апеляційної скарги копіями документів, зокрема, копією чеків АТ «УКРПОШТА» від 14.03.2025 на суму 2020,00 грн, від 21.03.2025 на суму 29 942,50 грн, від 25.03.2025 на суму 8272,25 грн; довідкою Звягельського відділу ДВС у Звягельському районі Житомирської області від 04.04.2025 №23.10/55460 зі змісту, якої убачається, що у відділі ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення боргів, штрафів з ОСОБА_1 ; електронним направленням на консультацію судинного хірурга.
Судом першої інстанції не враховано зазначені факти і не наведено обґрунтування неможливості застосування до ОСОБА_1 більш меншу межу покарання передбачену санкцією ч. 1 ст. 181-1 КУпАП, зокрема у виді суспільно корисних робіт строком на 120 годин, відповідно – не наведено мотивів необхідності застосування вказано стягнення.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про недотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 23, 31-1, 33, 280 КУпАП в частині призначеного покарання.
Враховуючи наведене, постанова суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає зміні з 240 годин на 120 годин.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Змінити постанову судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2025 року в частині накладеного адміністративного стягнення з адміністративного стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком на 240 годин на виконання суспільно корисних робіт строком на 120 годин.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь