ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 р. 	Справа № 526/1296/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області (головуючий суддя І інстанції: Максименко Л.В.) від 20.05.2025 року по справі № 526/1296/25
за позовом     ОСОБА_1  
до     ІНФОРМАЦІЯ_1                          
про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Гадяцького районного суду Полтавської області до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав також заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із вказаним позовом.
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 06.05.2025 залишено без задоволення заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом. Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП залишено без руху.
На виконання вимог вказаної ухвали 06.05.2025 позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, письмові пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення від 08.03.2025, скріншот з електронної пошти адвоката Гусаренка О. М. про направлення вказаних пояснень відповідачу.
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 20.05.2025 визнано неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду. Позовну заяву  до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, визнано неподаною та повернуто позивачеві.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про повернення позову, подав апеляційну скаргу в якій просить суд ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова на його адресу не надходила і про її існування та зміст позивач дізнався лише 16.04.2025, після звернення захисника Гусаренка О.О. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що є відмітка про її отримання.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
За положеннями статей 294 та 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачу (заявникові) (пункт 3 частини першої статті 294 КАС України) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до Гадяцького районного суду Полтавської області до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Також, позивач подав позов до суду та додав до позову заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із вказаним позовом.
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 06.05.2025 залишено без задоволення заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом. Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП залишено без руху.
На виконання вимог вказаної ухвали 06.05.2025 позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, письмові пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення від 08.03.2025, скріншот з електронної пошти адвоката Гусаренка О. М. про направлення вказаних пояснень відповідачу.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду позивачем зазначено, що 08.03.2025 працівниками поліції позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 з причин перебування в розшуку, про який не було відомо. Того ж дня старшим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 майором ОСОБА_2 було складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення про невиконання ним вимоги ст. 22 ч. 1, 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Згідно протоколу розгляд справи було призначено на 14.03.2025. На електрону адресу відповідача 13.03.2025 були направлені письмові пояснення по справі, в яких позивач просив справу розглянути за його відсутності, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП та про результати розгляду справи і прийняте рішення повідомити письмово. 14.03.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_3 було винесено відносно нього постанову №197 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 17000 грн за невиконання ним вимоги ст. 22 ч. 1, 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вказана постанова на адресу ОСОБА_1 не надходила і про її існування та зміст він дізнався лише 16.04.2025, після звернення його захисника до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що є відмітка про її отримання.
Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 20.05.2025 визнано неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду. Позовну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, визнано неподаною та повернуто позивачеві.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду та не усунено недоліків позовної заяви. Зазначає, що отримання 16.04.2025 спірної постанови адвокатом Гусаренком О.О. не було визнано поважною причиною пропуску строку звернення до суду позивачем, оскільки ОСОБА_1 свідомо нез`явився длярозгляду протоколу до ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому не поцікавився результатом його розгляду. Нових підстав та доказів причин поважності пропуску такого строку у заяві про поновлення строку звернення до суду позивач не навів, лише вказав, що 13.03.2025 направив до ІНФОРМАЦІЯ_2 письмові пояснення по справі, в яких він просив справу розглянути за його відсутності, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП та повідомити про розгляд справи. Тобто інших поважних причин, як то було зазначено в ухвалі суду від 06.05.2025, позивачем та його захисником не вказано, докази з даного приводу не надано.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
Частиною 1 статті 118 КАС України встановлено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.
Право на звернення до суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення "Голдер проти Великої Британії" від 21.02.1975, "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992 ).
Виходячи з принципу змагальності у адміністративному судочинстві, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Кодексом, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.
Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини другої статті 122 КАС України закріплено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною третьою статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За правилами частин першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина третя статті 123 КАС України).
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина четверта статті 123 КАС України).
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.
Частиною другою статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Приписами статті 285 КУпАП, яка регулює оголошення постанови по справі про адміністративне правопорушення і вручення її копії передбачено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.
Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
В свою чергу, пунктом 1 Інструкції № 3 визначено, що процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Відповідно до пункту 14 Інструкції № 3, постанова відповідно до статті 285 КУпАП оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи.
Копія постанови протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У постанові зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника. У разі якщо копія постанови надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі, до якої долучається повідомлення про вручення поштового відправлення.
Аналіз викладених норм дає підстави дійти висновку, у разі, якщо постанова по справі про адміністративне правопорушення прийнята за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та у разі її невручення правопорушнику під розписку, така постанова має бути направлена особі поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Верховний Суд у постанові від 16 листопада 2023 року (справа № 290/606/23) звернув у вагу на те, що під час вирішення питання про пропуск строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, підлягає з`ясуванню дата отримання цієї постанови.
Такий правовий підхід узгоджується і з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 31.01.2020 в справі № 755/7433/19, від 25.02.2021 у справі № 953/2781/20.
Судовим розглядом встановлено, що постановою № 197 від 14.03.2024 (а.с. 15) по справі про адміністративне правопорушення на позивача накладено штраф у розмірі 17000 грн. за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка винесена за відсутності ОСОБА_1 , та отримана захисником Гусаренко О.М. 16.04.2025, що підтверджується підписом в оскаржуваній постанові, яка міститься в матеріалах справи.
Матеріали справи не містять доказів того, що позивачу надсилалася оскаржувана постанова. 
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не з`ясовано питання належного повідомлення особи про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, через що суд дійшов передчасного висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду.
Також колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не вказано дату, з якої починається відлік часу, а саме протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).
Крім того, відповідачем по справі належних та допустимих доказів в підтвердження належного повідомлення позивача про винесення у відношенні нього постанови № 197 від 14.03.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності, до суду також не надано.
Отже, судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви позивачу не надано оцінки вищевказаним обставинам, у зв`язку з чим зроблено передчасний висновок, що позивачем пропущено строк звернення до суду.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У справі "Bellet v. France" Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, як свідчить позиція суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції на підставі ст. 320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 20.05.2025 по справі № 526/1296/25 - скасувати. 
Справу № 526/1296/25 направити до Гадяцького районного суду Полтавської області для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.М. Ральченко    В.В. Катунов