ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Лапій С.М.,                                                                                                      Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 липня 2025 року                                                    Справа № 320/5858/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:?  
Головуючого судді          Епель О.В.,?  
суддів:?                              Кузьмишиної О.М.,Мєзєнцева Є.І.,?  
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі

          за позовом           ОСОБА_1 

          до           Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

          про          визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача про відмову у перерахунку пенсії позивачу за його заявою від 27.12.2022, викладену у листі відповідача від 30.12.2022 №29007-30557/Б-02/8-2600/22;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок призначеної позивачу пенсії із збільшенням розміру пенсії на 1% за кожен рік роботи понад 20 років згідно частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з часу призначення пенсії;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок призначеної позивачу пенсії, виходячи із заробітків тільки з 01.07.1995 по 30.06.2000, з 30.06.2000;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року адміністративний позов було задоволено повністю.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія Позивачу призначена до внесення змін до набрання чинності 11.10.2017 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII. 
При цьому, суд зазначив, що розповсюдження на таких осіб нових правил виплати надбавки за понаднормовий стаж в залежності від призначення пенсії на умовах частини другої статі 27 Закону № 1058-IV, запроваджених у зв`язку із внесенням до цієї норми змін Законом № 2148-VIII, свідчило б про звуження змісту та обсягу існуючих прав таких осіб, що в силу статті 22 Конституції України, є неприпустимим.
Задовольняючи позовні вимоги в частині щодо зобов`язання Відповідача провести перерахунок призначеної Позивачу пенсії, виходячи із заробітків тільки з 01.07.1995 по 30.06.2000, суд виходив з того, що врахування заробітної плати за період з липня 2000 року повинно відбуватись за його бажанням, виходячи із положень ч. 2 ст. 43 Закону, що свідчить про протиправність відмови відповідача у здійсненні позивачу перерахунку пенсії, виходячи із робітної плати з 01.07.1995 по 30.06.2000.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.
В обґрунтування вимог скарги Апелянт стверджує, що лист «Щодо надання роз`яснень» не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не породжує будь-яких прав та обов`язків для Позивача. Крім того, ОСОБА_1 не звертався до управління із заявою встановленого зразку.
Також Апелянт посилається на порушення судом першої інстанції положень ст.ст. 122-123 КАС України, оскільки Позивач просив провести перерахунок його пенсії з часу призначення - 09.09.1999, втім з позовом звернувся лише в січня 2023 року.
Крім того, пенсійний орган наполягає на тому, що обчислення розміру пенсії на умовах викладених у зверненні не відповідає вимогам чинного законодавства.
Також Апелянт зазначає, що пенсію Позивача обчислено з урахуванням заробітної плати, визначеної за періоди роботи з 01.07.1995 по 31.12.1999 та з 01.01.2000 по 29.02.2008. При цьому, зазначає, що аконом не передбачено збереження під час кожного наступного перерахунку пенсії коефіцієнту
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.  
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2025, 01.05.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.  
У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню в частині з наступних підстав.  
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.  
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком з 09.09.1999, розмір якої з 01.01.2004 перераховано на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році (категорія 2), що підтверджується посвідченням Серія НОМЕР_1 від 04.05.2006.
Загальний стаж роботи позивача становить понад 46 років.
Представником Позивача 27.12.2022 подано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву про проведення перерахунку пенсії за віком із збільшенням розміру пенсії на 1% за кожен рік роботи понад 20 років з часу призначення пенсії; проведення перерахунку пенсії за віком виходячи із заробітків лише за період з 01.07.1995 по 31.06.2000 та нарахувати та виплатити заборгованість з урахуванням раніше виплачених сум.
Листом від 30.12.2022 №29007-30557/Б-02/8-2600/22 Відповідач відмовив Позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки воно не відповідає вимогам чинного законодавства.
Нормативно-правове обґрунтування.  
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі-Закон №796-XII).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з статтею 1 Закону №796-XII цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Відповідно до частини 1 статті 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним, до категорій, 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Статтею 56 Закону №796-XII передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію.
Згідно з п. 2 ст. 56 Закону №796-XII в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.
У зв`язку із набранням 11.10.2017 чинності Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" частину 2 доповнено словами і цифрами "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Частиною 1 статті 27 Закону №1058-ІV визначено формулу розрахунку розміру пенсії за віком, а частиною 2 цієї статті передбачено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 28 Закону №1058-ІV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
В той же час, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.
Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону №1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Висновки суду апеляційної інстанції.
З наведених вище правових норм убачається, що перерахунок пенсії особам, яким вона призначена з урахуванням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.02.2019 у справі № 712/2147/17, від 26.12.2022 у справі 520/4297/19.
Доводи Апелянта про неможливість застосування частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" без урахування частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" колегія суддів до уваги не приймає, оскільки пенсія Позивачу призначена до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, згідно з яким частину 2 доповнено словами і цифрами «у разі призначення пенсії на умовах ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. А тому, оскільки пенсія Позивачу не призначається вперше, а належить до перерахунку, то на неї не поширюється вказана умова.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії із збільшенням пенсії на 1 (один) відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, згідно п. 2 ст. 56 Закону № 796-XII без застосування ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Щодо перерахунку пенсії Позивача за період з 30.06.2000  виходячи із заробітної плати лише за період з 01.07.1995 по 30.06.2000, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону №1058-ІV, для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. 
При цьому, згідно ч. 1 ст. 40 Закону №1058-ІV   за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Спір щодо підтвердження заробітної плати Позивача за період 01.07.1995 по 30.06.2000 відсутній, а відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у Позивача права на перерахунок пенсії виходячи із робітної плати виключно за період з 01.07.1995 по 30.06.2000.
Водночас, надаючи оцінку доводам Апелянта, колегія суддів наголошує на тому, що право громадян на перерахунок пенсії не є абсолютним і його захист може бути обмеженим строком звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.
Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, оскільки реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.
Так, відповідно до частин першої, другої та третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:
1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;
2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
У справі, яка розглядається, фактичні обставини свідчать про те, що пенсія Позивачу виходячи із робітної плати виключно за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 не нараховувалася, тому відсутні підстави для не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самої, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанова Верховного Суду.
Судом апеляційної інстанції не встановлено наявності непереборних обставин, що перешкоджали Позивачці у реалізації права на вчасне звернення до суду з даними позовними вимогами, а тому, оскільки ОСОБА_1 звернувся з цим позовом 20 січня 2023 року, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що його права та законні інтереси можуть бути захищені судом з 20 липня 2022 року - тобто в межах шестимісячного строку, встановленого положеннями частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає задоволенню частково, рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року - скасуванню в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Відповідача провести перерахунок пенсії з часу призначення, а позов в частині позовних вимог за період з 20.07.2022 - задоволенню, а в іншій частині - залишенню без розгляду.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок його пенсії з часу призначення та ухвалити постанову, якої позовні вимоги у цій частині - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії із збільшенням розміру пенсії на 1% за кожен рік роботи понад 20 років згідно частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з  20.07.2022.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії, виходячи із заробітної плати з 01.07.1995 по 30.06.2000  починаючи з 20.07.2022.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії за період з 30.06.2000 по 19.07.2022 включно- залишити без розгляду.
В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 29 липня 2025 року.

Головуючий суддя                                                  О.В. Епель

Судді:                                                                      О.М. Кузьмишина

                                                                                Є.І. Мєзєнцев