ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 р. 	Справа № 440/11139/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2024, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава, повний текст складено 28.11.24  по справі № 440/11139/24
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                       
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту – ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач, пенсійний орган), в якому просила суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 06.09.2024 року № 371 щодо відмови в переведені з 20.02.2024 року ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" № 889-УІІІ та врахуванні довідок про заробітну плату № 106151-1351 від 20.02.2024 року та № 106151-1352 від 20.02.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести з 20.02.2024 року ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-УІІІ шляхом зарахування довідок про заробітну плату № 106151-1351 від 20.02.2024 року та № 106151-1352 від 20.02.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог послалась на протиправність та безпідставність рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 06.09.2024 року № 371 про відмову у переведенні позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) на пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі – Закон № 889-VIII) через неможливість врахування довідок про заробітну плату №106151-1351 від 20.02.2024 року та № 106151-1352 від 20.02.2024 року внаслідок прийняття Кабінетом Міністрів України 12.07.2024 Постанови № 823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» (далі – Постанова № 823), оскільки спірні довідки були видані ОСОБА_1 ще до внесення змін в законодавство, а тому останнє не повинно поширюватися на позивача.
З посиланням на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.12.2021 по справі № 466/6966/17, переконувала, що отримані позивачем, як застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 по справі № 440/11139/24 позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 06.09.2024 року № 371 щодо відмови в переведені з 20.02.2024 ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" № 889-УІІІ та врахуванні довідок про заробітну плату № 106151-1351 від 20.02.2024 та № 106151-1352 від 20.02.2024.
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його неправомірність, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалити нове рішення суду, яким скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 по справі № 440/11139/24, а позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про відсутність в діях пенсійного органу ознак протиправності, оскільки надана позивачем довідка від 20.02.2024 № 106/51-1352, видана у відповідності до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 (далі – Порядок № 622), у той час, як постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» (далі – Постанова № 1409), внесено зміни у структуру заробітної плати державних службовців та затверджено нові форми довідок для призначення пенсії, що унеможливлює врахування спірної довідки, як такої, що не відповідає внесеним Постановою № 1409 змінам.
Повідомив, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 року по справі № 440/2777/24, яке набрало законної сили 03.09.2024, ГУ ПФУ було переглянуто заяву позивача № 2657 від 20.02.2024 про перехід на інший вид пенсії, та винесено рішення про відмову у переведенні № 371 від 06.09.2024.
Водночас, 09.09.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві було надіслано лист № 1600-0307-9/66026, за місцем проживання ОСОБА_1 , з проханням забезпечити перевірку винесеного рішення про відмову. 
Управлінням було повторно переглянуто рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно з заявою № 2657 від 20.02.2024 про переведення на інший вид пенсії та переведено позивача з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону № 889-VIII. Відтак, у зв`язку зі здійсненням фактичного переведення позивача на інший вид пенсії, спірне рішення вважається недійсним.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в частині задоволення позову рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.
20.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Оболонський район) із заявою від 20.02.2024 про переведення у разі доцільності на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".
До заяви позивачем додано документи, що зазначені в розписці-повідомленні, які прийнято 20.02.2023 і разом із заявою зареєстровані за № 2657, у тому числі:
- довідку Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві Державної адміністрації України від 20.02.2024 № 106/51-1352 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед звернення за пенсією);
- довідку Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві Державної адміністрації України від 20.02.2024 № 106/51-1351 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на лютий 2024 року.
З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 в електронному вигляді було передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
28.02.2024 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 відділом перерахунків пенсій № 2 (смт Нові Санжари) управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення № 80 про відмову гр. ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії із переходом на інший вид пенсії в зв`язку із недоцільністю.
Вказане рішення вмотивовано тим, що за результатами розгляду поданої заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення про відмову гр. ОСОБА_1 в частині зарахування довідки про заробітну плату від 20.02.2024 року № 106/51-1352, оскільки вказана довідка видана згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, що не передбачено чинним законодавством. Перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" гр. ОСОБА_1 розраховано з урахуванням довідки від 20.02.2024 № 106/51-1351, що видана відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1409. На даний час ОСОБА_1 отримує пенсію за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у розмірі 11730,50 грн. Після проведення умовного перерахунку із переведенням на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” розмір пенсії становить 9162,36 грн.
Позивач не погодився з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 28.02.2024 № 80 та звернувся до суду з позовом у цій справі.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 по справі № 440/2777/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 28.02.2024 №80 про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії із переходом на інший вид пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.02.2024 та вирішити питання, щодо якого звернулася ОСОБА_1 з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 по справі № 440/2777/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення № 371 від 06.09.2024, яким скасовано рішення про відмову № 80 від 24.02.2024 ОСОБА_1 та відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні їй перерахунку пенсії - перехід на інший вид пенсії, а саме з пенсії за віком, що призначена згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".
Позивач не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 371 від 06.09.2024, звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 06.09.2024 року № 371, суд першої інстанції виходив з його протиправності, оскільки позивач, як особа, яка має право на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу", самостійно обирає, який вид пенсії бажає отримувати, при цьому, така відмова у призначенні пенсії, як "проведення умовного розрахунку" не передбачена чинним законодавством України.
Суд вважав помилковими покликання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на недійсність рішення за результатами повторного розгляду заяви позивача Управлінням здійснено переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-УІІІ з огляду на його скасування пенсійним органом, оскільки відповідачем не надано доказів вчинення таких дій.
Враховуючи, що 13.09.2024 ОСОБА_1 згідно з рішенням № 262140010616 призначено з 20.02.2024 пенсію за віком відповідно до Закону № 889-УІІІ з урахуванням довідок №10151-1351 та №106151-1352 від 20.02.2024, суд відмовив у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести з 20.02.2024 року ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону № 889-УІІІ шляхом зарахування довідок про заробітну плату № 106151-1351 від 20.02.2024 та № 106151-1352 від 20.02.2024.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення переглядається в частині задоволення позову), колегія суддів виходить з такого.
Згідно з частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-ІV.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Колегія суддів зазначає, що до 01.05.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу було врегульовано положеннями Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі по тексту – Закон № 3723-XII). Він визначав загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.
Закон № 3723-XII втратив чинність на підставі Закону від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" № 889-VIII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.
Відповідно до пункту 10 розділу ХІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 889-VІІ, який набрав чинності з 01 травня 2016 року, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, стаття 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 вказаного розділу встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, стаття 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, за наявності у особи певного стажу державної служби станом на 01 травня 2016 року (10 років для осіб, які на зазначену дату займають посади державної служби або 20 років незалежно від того, чи працює особа на державній службі станом на 01 травня 2016 року), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідними умовами для одержання права на пенсію державних службовців особами, які станом на 01 травня 2016 року мали не менш як 10 років стажу державної служби та займали посаду, віднесену до відповідної категорії посад державних службовців, є досягнення такими особами пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та набуття страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців.
Отже, головними умовами для переведення на пенсію державного службовця є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.
Згідно з пунктами 4-7 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, на час звернення до органу Пенсійного фонду із заявою від 20.02.2024 про перехід на пенсію за віком за Законом України "Про державну службу" ОСОБА_1 досягла віку 60 років та мала загальний страховий стаж 41 рік 8 місяців 11 днів.
Підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно із Законом України "Про державну службу" слугувало те, що позивач отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 11730,50 грн, однак, після умовного перерахунку із переведенням на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", розмір становитиме 9162,36 грн. При розрахунку розміру пенсії позивача враховано довідку про заробітну плату № 106151-1351 від 20.02.2024 року. Довідку № 106151-1352 від 20.02.2024 враховано не було, через її невідповідність Порядку № 823.
Слід зауважити, що в силу частини 2 та 3 статті 50 Закону України №889-VІІІ заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 6) премії (у разі встановлення). За результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. До премій державного службовця належать: 1) премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності; 2) місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу; 3) місячна або квартальна премія за належне виконання умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення). При цьому загальний розмір премій, передбачених пунктом 2 цієї частини, які може отримати державний службовець за рік, не може перевищувати 30 відсотків фонду його посадового окладу за рік.
Згідно з пунктом 1 Порядку № 622, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пунктів 4-6 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: 
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; 
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016р. як за повний місяць; 
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. 
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. 
Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII “Про державну службу” пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII “Про державну службу”.
З аналізу наявної в матеріалах справи довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) № 106151-1352 від 20.02.2024, колегією суддів встановлено, що така довідка видана ОСОБА_1 для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу" та за формою, встановленою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3.
У вказаній довідці зазначено про те, що на всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату за 2019 – 2023 роки.
Довідка містить підпис начальника управління та головного бухгалтера та скріплена круглою печаткою установи.
Таким чином, Довідка Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві Державної адміністрації України про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 106151-1352 від 20.02.2024 відповідає встановленій формі, містить всі обов`язкові реквізити, що свідчить про відсутність підстав для її неврахування.
Надаючи оцінку доводам відповідача про те, що Постановою № 823 внесені зміни у структуру заробітної плати державних службовців, а також затверджено нові форми довідок, колегія суддів зауважує, що Постанова № 823 прийнята 12.07.2024, а спірна довідка позивачу видана 20.02.2024, тобто до внесення відповідних змін.
Водночас, відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.
Згідно з Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Тобто за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тож, до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що подальше внесення у законодавство змін, яке мало місце вже після отримання позивачем спірної довідки та звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (20.02.2024) не може тягнути для ОСОБА_1 негативних наслідків у вигляді позбавлення права на пенсійне забезпечення.
Колегія суддів такого враховує висновок Верховного Суду, зокрема, у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17, відповідно до якого перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії. 
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність рішення ГУ ПФУ в Полтавській області № 371 від 06.09.2024 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та наявність підстав для його скасування.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується  ст.322 КАС України,  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення  Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі  Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд прийшов до вичерпних юридичних висновків на підставі встановлених фактичних обставин справи та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст.229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 по справі № 440/11139/24 в частині задоволення позову - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    Я.В. П`янова