ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 679/1953/24
Провадження № 22-ц/820/1001/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 березня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (далі - ТОВ «ФК «Пінг-Понг», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ТОВ «ФК «Пінг-Понг» зазначило, що 12 жовтня 2020 року ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір №104150382 (далі - кредитний договір), за умовами якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у розмірі 8 000 грн строком на 17 днів, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти. На підставі договору відступлення прав вимоги №01Т від 15 січня 2021 року ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс»), яке, у свою чергу, на підставі договору факторингу №1/15 від 24 січня 2022 року відступило це право позивачу.  ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим на дату набуття позивачем права вимоги виникла заборгованість у розмірі 34 720 грн, із яких 8 000 грн - заборгованість за тілом кредиту та 26 720 грн заборгованість за відсотками.
За таких обставин ТОВ «ФК «Пінг-Понг» просило суд стягнути з ОСОБА_1 свою користь 34 720 грн заборгованості за кредитним договором, 2 422 грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору та 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 березня 2025 року в позові відмовлено.
Додатковим рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 березня 2025 року стягнуто з ТОВ «ФК «Пінг-Понг» на користь  ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.
Суд керувався тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 кредитного договору, а також отримання та використання відповідачем кредитних коштів.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд виходив з того, що у зв`язку з розглядом справи  ОСОБА_1 має понести реальні та обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Оскільки в позові ТОВ «ФК «Пінг-Понг» відмовлено, то ці витрати слід покласти на позивача.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Пінг-Понг» просить скасувати основне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти на заявлений останнім картковий рахунок. Оскільки ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, то з нього на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» як нового кредитора підлягає стягненню неповернутий кредит і нараховані проценти. Укладення сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується належними та допустимими доказами. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову. Крім того, суд поклав на ТОВ «ФК «Пінг-Понг» витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких не відповідає критеріям реальності та співмірності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1  просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Суд першої інстанції не з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, неправильно витлумачив норми статей 207, 526, 1048, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та не застосував приписи статей 81, 89 ЦПК України.
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

12 жовтня 2020 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) і  ОСОБА_1 (позичальник) уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 8 000 грн, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (пункти 1.1, 1.2 кредитного договору).
Кредитний договір укладений сторонами дистанційно шляхом пропозиції  ОСОБА_1 укласти цей договори (анкета-заява №104150382) і прийняття пропозиції ТОВ «Мілоан».  ОСОБА_1 підписав кредитний договір електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, який був надісланий кредитодавцем на його номер телефону НОМЕР_1 .
Пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 17 днів з 12 жовтня 2020 року; термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 29 жовтня 2020 року.
Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 10 720 грн (пункт 1.5 кредитного договору).
Згідно з пунктами 1.5.1, 1.5.2, 1.6 кредитного договору: комісія за надання кредиту - 0 грн, яка нараховується за ставкою 0 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом - 2 720 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (пункт 2.1 кредитного договору).

За змістом пункту 2.2.1 кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1-1.5.2, 1.6 договору відповідно.
В силу пункту 2.2.2 кредитного договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору.
У пункті 2.2.3 кредитного договору визначено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п. 1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п. 1.4 продовжують нараховуватися за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Якщо після настання дати, встановленої п. 1.4 договору, позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинене товариством в односторонньому порядку
Того ж дня, тобто 12 жовтня 2020 року, ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 (платіжна карта НОМЕР_2 ) 8 000 грн кредитних коштів.
Натомість, останній у встановлений кредитним договором строк не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними.
Станом на 28 грудня 2020 року ТОВ «Мілоан» нарахувало заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 720 грн, із яких 8 000 грн - тіло кредиту та 26 720 грн - проценти.
15 січня 2021 року між ТОВ «Мілоан» (кредитор) і ТОВ «Діджи Фінанс» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №01Т (далі - договір відступлення прав вимоги), за умовами якого ТОВ «Мілоан» за плату відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до боржників за рядом договорів, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
Із пункту 6.2.3 договору відступлення прав вимоги слідує, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.
Згідно з реєстром боржників до договору відступлення прав вимоги ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до ОСОБА_1 щодо заборгованості станом на 28 грудня 2020 року у розмірі 34 720 грн.
24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» (клієнт) і ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (фактор) укладено договір факторингу №1/15 (далі - договір факторингу), за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» за плату відступило позивачу право грошової вимоги до боржників за рядом договорів, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
Із пункту 3.1 договору факторингу слідує, що права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання відповідного реєстру. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку фактора або клієнта або підписання будь-яких документів.
Тоді ж ТОВ «Діджи Фінанс» і ТОВ «ФК «Пінг-Понг» підписали реєстр прав вимог, із якого слідує, що товариство набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором на суму заборгованості 34 720 грн, у тому числі 8 000 грн - заборгованість за тілом кредиту та 26 720 грн - заборгованість за процентами.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, який був надісланий кредитодавцем на належний йому номер телефону НОМЕР_1 . Про належність указаного номеру телефону ОСОБА_1 свідчить і те, що відповідач зазначає його в направлених до суду процесуальних документах.
В анкеті-заяві на кредит №104150382 (а.с. 10) зазначені особисті дані ОСОБА_1 , які міг подати лише він для отримання кредиту.
Отже ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 у письмовій форму досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, а саме щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.
На виконання умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти (8 000 грн) на зазначений  ОСОБА_1  картковий рахунок, про що свідчить платіжне доручення №24428758 від 12 жовтня 2020 року (а.с. 35). При цьому ОСОБА_1 не спростував указаний платіжний документ відповідною довідкою банку про неналежність йому цього карткового рахунку.
Висновок суду першої інстанції про недоведеність укладення ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 кредитного договору, а також отримання та використання відповідачем кредитних коштів, не відповідає фактичним обставинам справи та є помилковим. Цей висновок суду не ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні наявних у справі доказів.
ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит 12 жовтня 2020 року. З 13 до 28 жовтня 2020 року тривав пільговий строк кредитуваня, під час якого ТОВ «Мілоан» нараховувало ОСОБА_1 проценти за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом у розмірі 160 грн на день.
Оскільки до 29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 не повернув кредит і продовжив користуватися кредитними коштами, то відповідно до пункту 2.2.3 кредитного договору з 30 жовтня 2020 року строк кредитування був продовжений (пролонгований) на стандартних (базових) умовах. При цьому ОСОБА_1 стали нараховуватися проценти за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом - 400 грн на день. Указаний строк кредитування закінчився 28 грудня 2020 року після спливу 60 календарних днів.
Відтак строк кредитування за кредитним договором тривав з 12 жовтня до 28 грудня 2020 року, внаслідок чого ТОВ «Мілоан» правомірно нарахувало ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 34 720 грн, яка складається з 8 000 грн неповернутого кредиту та 26 720 грн нарахованих процентів.
ОСОБА_1 не повернув кредит і не сплатив проценти в установлений кредитним договором строк (до 28 грудня 2020 року). На підставі договору відступлення прав вимоги ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Діджи Фінанс», яке, у свою чергу, на підставі договору факторингу відступило це право ТОВ «ФК «Пінг-Понг».
За таких обставин з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» як нового кредитора слід стягнути вказану заборгованість за кредитним договором.

3.        Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.
В порядку задоволення позову з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 720 грн, яка складається з 8 000 грн неповернутого кредиту та 26 720 нарахованих процентів.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Пінг-Понг» не висунуло вимогу про скасування додаткового рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 березня 2025 року, хоча вказувало на його неправильність і незаконність.
У зв`язку з скасуванням основного рішення суду щодо відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором додаткове рішення від 14 березня 2025 року щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу втрачає силу (див. пункт 20 постанови Пленум Верховного Суду України в від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення»).

Щодо судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Статтею 1 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VІ) визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
За змістом частини першої статті 3 Закону №3674-VI судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, і за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення.
В силу підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як передбачено частиною третьою статті 4 Закону №3674-VI, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
За подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI).
Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.
Законом №3674-VI визначені ставки судового збору, зокрема за подання юридичною особою позову майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Якщо процесуальний документ подається в електронній формі, то застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. За подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків указаної ставки.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.
Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19).
За загальним правилом стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Позов ТОВ «ФК «Пінг-Понг», який поданий через підсистему «Електронний суд», задоволено повністю, внаслідок чого з ОСОБА_1 на користь товариства слід присудити 2 422 грн 40 коп. судового збору за подання позову та 3 633 грн судового збору за подання апеляційної скарги, а всього - 6 055 грн 40 коп. (2422,40+3633).
Водночас у зв`язку з розглядом справи ТОВ «ФК «Пінг-Понг» має понести обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу.
На підставі договору про надання правової допомоги від 7 серпня 2024 року (а.с. 15-17) адвокат Білецький Б.М. надавав ТОВ «ФК «Пінг-Понг» професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. За умовами цього договору сторони визначили гонорар адвоката у фіксованому розмірі 6 000 грн (пункт 4.9), а позивач мав оплатити правову допомогу не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання рахунку (пункт 4.3). За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги та її вартість (пункт 4.4).
Згідно з актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 11 листопада 2024 року (а.с. 9 /на звороті/) та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Пінг-Понг» щодо стягнення кредитної заборгованості, від 11 листопада 2024 року (а.с. 14), адвокат Білецький Б.М. надав ТОВ «ФК «Пінг-Понг» юридичні послуги у виді: правового аналізу обставин спірних правовідносин і надання правових рекомендацій (консультацій) (тривалість 1,5 години, вартість 2 250 грн); складання позовної заяви (тривалістю 3 години, вартістю 3 000 грн); формування додатків до позовної заяви (письмові докази) (тривалістю 1 година, вартістю 750 грн), - на загальну суму 6 000 грн.
Визначений адвокатом Білецьким Б.М. і ТОВ «ФК «Пінг-Понг» фіксований розмір витрат на професійну правничу допомогу (6 000 грн) є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання цих робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача.
Отже з ОСОБА_1 на корить товариства необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
Всього на ОСОБА_1 слід покласти судові витрати товариства в суді першої інстанції в сумі 12 055 грн 40 коп. (6 055,40+6000).
Оскільки позов ТОВ «ФК «Пінг-Понг» задоволено, то на позивача не можуть бути покладені витрати  ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» задовольнити.
Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінити.
Позов задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (місцезнаходження - 01011, місто Київ, вулиця Рибальська, будинок 22; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 43657029) 34 720 гривень заборгованості за кредитним договором і 12 055 гривень 40 копійок судових витрат, а всього - 46 775 гривень 40 копійок.
Визнати, що додаткове рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 березня 2025 року втратило силу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Безкровний І.Г.         
Доповідач - Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 27