ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/10208/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2025 року (головуючий суддя Конишева О.В.) 
в адміністративній справі №280/10208/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області          про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачка,  ОСОБА_1 , звернулася 04.11.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:   
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 241670025508 від 07.05.2024 р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі недостатності страхового стажу;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та призначити їй пенсію за віком із врахуванням страхового стажу, що становить 20 років 9 місяців 19 днів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.05.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком. Підставою для відмови стала недостатність страхового стажу. Позивач не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з даним позовом.                      Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2025 року позов задоволено.           
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 241670025508 від 07.05.2024.
Зобов`язано Головне управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.04.2024.           
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що станом на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком (29.04.2024) позивач досяг 63 років, мав стаж роботи понад 20 років, що дає йому право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком є протиправною, у зв`язку із чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 241670025508 від 07.05.2024 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком підлягає скасуванню. З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  з 29.04.2024 (дати звернення із заявою про призначення пенсії).          
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення № 241670025508 від 07.05.2024 р. про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону 1058-IV за відсутності необхідного страхового стажу — 20 років. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 29.04.2024 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Розгляд вказаної заяви за принципом екстериторіальності здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №241670025508 від 07.05.2024 позивачу відмолено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно прийнятого рішення вік позивача на момент звернення становить 63 роки 6 місяців 26 днів, страховий стаж становить -19 років 9 місяців. За результатами розгляду документів доданих позивачем до заяви до страхового стажу позивача зараховано всі періоди.
Позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 241670025508 від 07.05.2024 р. про відмову у призначенні пенсії за віком на підставі недостатності страхового стажу.          
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІУ, Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 та іншими нормативно-правовими актами.
Закон №1058-ІУ розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1 ст. 5 Закону №1058-ІУ цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. 
Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону,
Абзацом 7 частини 2 ст. 5 Закону №1058-ІУ передбачено, що виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері пенсійного забезпечення.
Частиною 1 ст. 26 Закону №1058-ІУ передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Згідно з частиною 2 ст. 26 Закону №1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: 
по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.
Таким чином, Закону 1058-IV передбачено, що у разі відсутності, страхового стажу передбаченого ст. 26, право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 років мають особи за наявності страхового стажу: 
з 01січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30років, після досягнення 65 років мають особи за наявності страхового стажу: 
з 01січня 2026 року по 31 грудня 2026 року—від 15 до 23 років.
Згідно ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).
При цьому, в силу ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).
Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Матеріалами справи підтверджується (згідно трудової книжки НОМЕР_1 ), що позивач працював:
з 24.02.1978 по 01.06.1978 на посаді учня повара їдальні № 2;
з 07.06.1978 по 01.09.1978 на посаді помічника повара їдальні № 6 Західно-Сибірської залізничної станції Тайгинського відділення;
з 01.10.1978 по 15.03.1983 на посадах штукатура-маляра 2 розряду, машиністом залізничного водопостачання 4 розряду Західно-Сибірської залізничної станції Кетської дистанції шляху-32;
з 01.04.1983 по 20.04.1983 -лаборант Тайгинського технікуму;
з 03.06.1983 по 12.09.1983 на посаді кочегара 2 розряду Північнобайкальської дистанції цивільних споруд БАМ;.
з 10.10.1983 по 15.04.1987 на посадах робочого котлопункту, повара котлопункту;
з 15.04.1987 по 16.11.1991 на посадах повара 3 розряду, повара 4 розряду, виконуючого обов`язки завідуючого їдальнею, поваром 5 розряду;
з 24.01.1992 по 01.08.1995 на посадах завідуючої котлопунктом, диспетчера, виконуючої обов`язки комірника ЗАТ "Трансмост";
з 27.01.1999 по 01.10.1999 на посаді кухаря 4 розряду їдальні № 3 ККП "Чернівці";
з 20.07.2000 по 09.10.2001 на посаді головного бухгалтера ТзОВ "Аптека "Біокон";
з 02.08.2004 по 27.09.2004 на посаді кухаря дитячого навчального закладу № 39;
з 04.05.2011 по 31.05.2012  на посаді кухаря у ПП ОСОБА_2 .
Всього страховий стаж позивачки становить понад 20 років.
Відповідач відмовляючи позивачу у призначенні пенсії зазначив, що страховий стаж позивача становить - 19 років 9 місяців. 
За результатами розгляду документів доданих позивачем до заяви до страхового стажу позивача зараховано всі періоди та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком №241670025508 від 07.05.2024, оскільки у позивача відсутня необхідна кількість страхового стажу-20 років.
Разом з тим відповідачем до відзиву на позовну заяву додано розрахунок стажу позивача (а.с. 31) відповідно до якого страховий стаж позивача становить 20 років 9 місяців 14 днів.
Водночас, відповідачем ані в рішенні про відмову у призначенні пенсії, ані у відзиві на позовну заяву не зазначено, який період роботи позивача не зарахований до страхового стажу. 
Крім того, в рішенні відповідача зазначено, що за результатами розгляду документів доданих позивачем до заяви до страхового стажу позивача зараховано всі періоди.
Таким чином страховий стаж позивача згідно розрахунку стажу наданого відповідачем та підтверджений трудовою книжкою позивача становить 20 років 9 місяців 14 днів.
Враховуючи, що станом на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком (29.04.2024) позивач досяг 63 років, мав стаж роботи понад 20 років, що дає йому право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком є протиправною, як наслідок, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 241670025508 від 07.05.2024 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком підлягає скасуванню.
Ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  з 29.04.2024 (дати звернення із заявою про призначення пенсії).
Зобов`язання органу призначення пенсії призначити позивачу пенсію є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. 
Жодних інших перешкод та/або недотримання процедури звернення із заявою про призначення пенсії, аніж вирішених в судовому порядку, відповідачами не наведено, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем виконані всі передбачені законодавством умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Такий спосіб захисту матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не є втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не було встановлено інших підстав для відмови у призначенні пенсії, аніж досліджені та спростовані судом під час розгляду справи.           З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись ст.  241-245,  250,  311,  316,  321,  322    КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2025 року– залишити без змін. 
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 19.06.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова