П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/6526/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.   
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.  

24 червня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Курка О. П.  Боровицького О. А. ,   

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду  в якому просив: скасувати постанову про накладення штрафу ВП№77150523 від 07.04.2025. 
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.     
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження   ВП№77150523 з примусового виконання   виконавчого листа Хмельницького   окружного адміністративного суду, виданого 17.01.2025 у справі №560/6534/24, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн., встановленого на 01.01.2024 абзацом четвертим статті 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік", з врахуванням раніше виплачених сум.
На підставі заяви стягувача державним виконавцем постановою від 10.02.2025 відкрите виконавче провадження ВП№77150523, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
На постанову   про   відкриття виконавчого провадження надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.03.2025 №2200-0802-8/18423, у якому зазначається, що питання виконання рішення суду буде вирішене після розгляду Сьомим апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги на ухвалу суду від 16.01.2025 про відмову у роз`ясненні судового рішення.
25.03.2025   на адресу боржника державним виконавцем направлено вимогу №2998 про зобов`язання виконати рішення суду до 31.03.2025.
03.04.2025 надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області стосовно вимоги виконавця, у якому зазначається, що ОСОБА_1 при зверненні із заявою від 01.02.2024 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці довідку про суддівську винагороду не надала. У органів Пенсійного фонду відсутні повноваження щодо визначення розміру суддівської винагороди для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Відтак, відсутність інформації щодо розміру суддівської винагороди для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання унеможливлює виконання судового рішення. Покликається на те, що у Законі України "Про Державний бюджет на 2024 рік", зокрема в статті 7, прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2102 грн.   
31.03.2025 стягувач подала заяву стосовно невиконання боржником рішення суду.
07.04.2025 державним виконавцем складений акт про невиконання боржником рішення суду та постановою від 07.04.2025 ВП№77150523 на боржника накладений штраф 5100 грн. за невиконання рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення того, що позивач має право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового судді у відставці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024 (3028,00 грн).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно зі ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України; судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусовою виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Стаття 63 Закону №1404-VIIІ встановлює порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, відповідальність за невиконання судового рішення настає виключно за умови, що судове рішення не виконане без наявності поважних причин і у строк, встановлений державним виконавцем. Даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладений штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, необхідно з`ясувати у чому полягає причина невиконання рішення у відведений на це строк. Це означає, що сам факт невиконання рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин такого невиконання, не може вважатись достатньою підставою для відповідальності боржника відповідно до норми Закону України "Про виконавче провадження". Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 640/9234/19.
Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення та повинні бути підтверджені належними доказами.
Згідно матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження, на виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП№77150523 з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду, виданого 17.01.2025 у справі №560/6534/24, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн., встановленого на 01.01.2024 абзацом четвертим статті 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік", з врахуванням раніше виплачених сум.
На підставі заяви стягувача державним виконавцем постановою від 10.02.2025 відкрите виконавче провадження ВП№77150523, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
На постанову про відкриття виконавчого провадження надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 06.03.2025 №2200-0802-8/18423, у якому зазначається, що питання виконання рішення суду буде вирішене після розгляду Сьомим апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги на ухвалу суду від 16.01.2025 про відмову у роз`ясненні судового рішення.
25.03.2025 на адресу боржника державним виконавцем направлено вимогу №2998 про зобов`язання виконати рішення суду до 31.03.2025.
03.04.2025 надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області стосовно вимоги виконавця, у якому зазначається, що ОСОБА_1 при зверненні із заявою від 01.02.2024 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці довідку про суддівську винагороду не надала. У органів Пенсійного фонду відсутні повноваження щодо визначення розміру суддівської винагороди для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Відтак, відсутність інформації щодо розміру суддівської винагороди для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання унеможливлює виконання судового рішення. Покликається на те, що у Законі України "Про Державний бюджет на 2024 рік", зокрема в статті 7, прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2102 грн.   
31.03.2025 стягувач подала заяву стосовно невиконання боржником рішення суду.
07.04.2025 державним виконавцем складений акт про невиконання боржником рішення суду та постановою від 07.04.2025 ВП№77150523 на боржника накладений штраф 5100 грн. за невиконання рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом.
Скаржник посилається на те, що  за відсутності довідки про суддівську винагороду ним виконано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.05.2024 у справі № 560/6534/24 відповідно до вимог чинного законодавства, в межах покладених зобов`язань.
Проте у рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.05.2024 наявний висновок про те, що розмір суддівської винагороди визначений статтею 135 Закону №1402-VIII, і, відповідно, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, може змінитись лише у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється законом України про бюджет на відповідний рік. Про ці зміни Пенсійний фонд знає безпосередньо з закону. За таких обставин довідка про суддівську винагороду має виключно інформаційний характер. Видаючи таку довідку, голова суду чи інша особа, що діє від його імені, інформує Пенсійний фонд про розмір та складові суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді. Отже, Пенсійний фонд України та/або його органи повинні проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді. 
Тому, позивач має право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового судді у відставці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024 (3028,00 грн).
Отже, у рішенні суд вказав на те, що у стягувача наявне право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01.01.2024 (3028,00 грн). Відомості про усі інші можливі складові виплати містяться у пенсійній справі.
Водночас, як вбачається зі змісту доводів скаржника, боржник фактично проводить переоцінку обставин, які були встановлені судом. Разом з тим, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.01.2025 у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про роз`яснення судового рішення було відмовлено з тієї підстави, що рішення є зрозумілим, не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння. Так, у рішенні, яке підлягає виконанню, зазначений конкретний рік та розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який повинен бути застосований при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача, що рішення суду було виконане боржником у повному обсязі і у спосіб та порядку, що визначені    виконавчим документом, відтак позов є    необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 272, 328, 329 КАС України. 
          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Курко О. П.    Боровицький О. А.