Справа № 346/5224/24 
Провадження № 33/4808/556/25 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Коваленко Д. С. 
Суддя-доповідач Кукурудз 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз Б.І., з участю захисника Данко А.В. в інтересах ОСОБА_1 розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника на постанову Коломийського міськрайонного суду від  27 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -  

                                                        в с т а н о в и в:

З матеріалів справи, слідує, що 18.09.2024 року о 13 год 48 хв. в с. Отинія, дорога Н-10 134 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Mersedes-Benz" моделі "Sprinter"  д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження медичного огляду  на стан  наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Постановою Коломийського міськрайонного суду ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.
Оскаржуючи вказану постанову захисник Данко А.В. вважає вказану постанову незаконною, винесену з порушеннями норм матеріального та процессуального права, також суд першої інстанції в повній мірі не з`ясував обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення не є вмотивованим та обгрунтованим, винесене за відсутності будь-яких доказів  вини ОСОБА_1 а тому підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення – закриттю. 
Вказує, що суд  спрощено підійшов до розгляду справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до винесення незаконної постанови суду.  
Зазначає, що працівниками поліції порушено  права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Під час складання протоколу не дотримано вимог чинного законодавства щодо належності та допустимості доказів, працівниками поліції не вжито належних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, не надано жодних належних і допустимих доказів, які могли б підтвердити факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, а факт вчинення правопорушення не зафіксовано належним чином, як того вимагає КУпАП. 
Стверджує, що відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.
Протокол про адміністраивне правопорушення складено з порушенням процедури проведення огляду на стан спяніння, та є безпідставним.
Постанова суду першої інстанції грунтується виключно на припущеннях, за відсутності належних, достовірних, беззаперечних та достатніх доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 .
Просить постанову суду  щодо ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши учасників процесу, перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга   підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як  слідує  з  матеріалів  справи  (а.с.1) ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130  КУпАП.
Відповідно до  ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Стаття 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч. 5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Як вбачається з матеріалів справи а саме з відео з нагрудних камер поліцейських, не вбачається факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння. ОСОБА_1 неодноразово заявляв працівникам поліції, що від огляду не відмовляється, готовий проїхати на огляд, однак залишити свій транспортний засіб він не може оскільки включений рефрижератор так як в ньому знаходяться продукти харчування, залишити автомобіль відчиненим з увімкненим двигуном він також не може, більше того,  просив зачекати так як  викликав іншого водія, однак працівники поліції зафіксували відмову від проходження медичного огляду, склали протокол про адміністраивне правопорушення. У своїх письмових поясненнях у протоколі про адміністраивне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що просить дочекатися іншого водія.
Аналізуючи відео з боді-камер поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 жодним чином не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного спяніння.  
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом. Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі Кобець проти України.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Судом враховується, що в матеріалах справи відсутні в повному обсязі докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Безумовним є те, що факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в будь-якому разі повинен бути зафіксованим, однак цього зроблено не було. 
Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.
При цьому судом не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.
Слід вказати на те, що докази на які посилається суд першої інстанції є передчасними, недоведеними, оскільки  грунтуються на припущеннях.  
З огляду на наявні істотні порушення, та складанні за його результатами протоколу про адміністративне правопорушення, суд визнає вказаний протокол та додані до нього матеріали недопустимими доказами, як такі, що отримані з істотним порушенням вимог КУпАП.
Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.
Згідно ч. 3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищенаведеного, керуючись  ст. 294  КУпАП, -

                                                   п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Данко А.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову  Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області  від 27.06.2025  року відносно ОСОБА_1   за ч.1 ст.130 КУпАП -  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою закрити  провадження  в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП  щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.
Суддя Івано-Франківського 
апеляційного суду                                                                                               Б.І. Кукурудз