ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4648/25 Справа № 932/7174/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року                         Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача: Новікової Г.В. 
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Федоренка Р. В. на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2025 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “АРКС” до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ПАТ “Страхова компанія “АРКС” звернулось до суду  із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 05721а1д, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Audi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
21.09.2021 року о 19 годині 30 хвилин в м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вищевказаного автомобіля та автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував відповідач. У результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2021 року по справі № 932/8251/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована ПрАТ СК «ВУСО», яке відшкодувало в розмірі, визначеному договором про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (з урахуванням франшизи 1000 грн.), 129000 грн.
Оскільки розміру страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування не вистачило для повного відшкодування шкоди, позивачем було проведено оплату за Договором, розраховану на підставі страхових актів ARX2954673 від 12.10.2021 року та ARX3021593 від 05.11.2021 року в загальній сумі 74412,29 грн.
Позивач просив стягнути з відповідача завдані збитки в розмірі 74412,29 грн.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2025 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 74412,29 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в розмірі 2684, 00 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 21 січня 2025 року, та ухвалити нове яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне та не всебічне з`ясування обставин справи.
Зазначає, що позивачем до позову було долучено копію Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 28.09.2021 року засвідченого представником позивача ОСОБА_3 , який підписаний виключно власником ТЗ «Audi SQ8» - Онищенко С.Л., не містить відомостей про особу, яка склала даний Акт, як не містить відомостей про учасника та представника майстра кузовної дільниці
Тобто, позивачем було надано до суду документ, який складений одноособово власником ТЗ «Audi SQ8», а не ПАТ «СК «АРКС», і про дефекти наданого доказу відповідачем було зазначено у відзиві на позов.
Жодної інформації про участь ПАТ «СК «АРКС» у складанні даного Акту огляду транспортного засобу (дефектної відомості) від 28.09.2021року матеріали справи не містять, а сам документ складено спочатку одноособово власником авто, а після внесення змін - власником авто та співробітником СТО.
Крім того,матеріали справи не містять ні висновків експертів, ні оцінки оцінювача, ні інших передбачених умовами Договору страхування документів на підтвердження розміру збитків, а тому суд помилково встановив розмір шкоди на підставі рахунків фактур №321092829 від 28.09.2021 року та №321110121 від 01.11.2021 року, які є не належними доказами у справі за відсутності інших належних доказів розміру збитків та кошторису (розрахунку, калькуляції).
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 74412,29 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, щотранспортний засіб «Audi SQ8», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, належить ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . 
26.04.2021 року між ОСОБА_2 та позивачем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 05721а1д, відповідно до умов якого транспортний засіб «Audi SQ8», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску було застраховано ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», зокрема, від збитків, завданих внаслідок ДТП.
Відповідно до п. 27.2. вказаного договору розмір завданих збитків визначається страховиком з урахуванням дефектної відомості, автотоварознавчої, автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи/експертного дослідження, акта огляду транспортного засобу. висновку спеціаліста страховика, сертифікату аварійного комісара, документа, складеного компетентними органами, про обставини, час, місце події із зазначенням знищеного, пошкодженого або викраденого об`єкта страхування чи його частин, документа, що містить розрахунок розміру витрат на компенсації скоєних збитків (в т.ч., але не виключно, висновок спеціаліста страховика, сертифікат аварійного комісара, кошторис, калькуляція СТО, авто товарознавча експертиза тощо). Акт огляду транспортного засобу, дефектна відомість, рахунки СТО можуть містити пошкодження, які не пов`язані з заявленою подією, відтак не мають наперед визначеної сили. Для визначення, чи пов`язані пошкодження із заявленою подією, страховик має право замовляти або проводити відповідне дослідження, за результатами якого можуть складатися такі документи: дефектна відомість, висновок спеціаліста страховика, сертифікат аварійного комісара, висновок експерта/експертиза/експертне дослідження (а.с.11-18).
21.09.2021 року приблизно о 19 годині 30 хвилин в м. Дніпрі сталася ДТП за участю транспортного засобу «Audi SQ8», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля «Chevrolet Volt», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував відповідач. У результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2021 року по справі № 932/8251/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
28.09.2021 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором ОСЦПВВНТЗ, у якій просив здійснити страхове відшкодування на рахунок ТОВ «Ауді-Центр Київ». 
28.09.2021 року представником ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснено огляд транспортного засобу «Audi SQ8», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у присутності власника. За результатом огляду складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), у якому визначено пошкодження автомобіля й необхідність заміни та фарбування деталей.
Також до акту огляду позивач долучив копії фото пошкодженого автомобіля. 
Для ремонту автомобіля ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Ауді-Центр Київ», який склав рахунок фактуру № 321092829 від 28.09.2021 року на суму 156419,58 грн. з ПДВ. Як вбачається з рахунку фактури, його складено керівником кузовної дільниці ТОВ «Ауді-Центр Київ» Бочок А., який також підписав і акт огляду транспортного засобу. 
01.01.2021 року керівником кузовної дільниці ТОВ «Ауді-Центр Київ» Бочок А. виписано рахунок фактуру № 321110121 з ремонту транспортного засобу «Audi SQ8», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на суму 46992,71 з ПДВ. 
На підставі вказаних рахунків ТОВ «Ауді-Центр Київ» позивачем здійснено два розрахунки страхового відшкодування на суми 156419,58 грн. та 46992,71 грн.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з лімітом 130000 грн. з франшизою 1000 грн., страховиком ОСОБА_1 - ПрАТ СК «ВУСО» на підставі страхового акту позивача про «Пряме врегулювання» збитку № ARX2954670 від 12.10.2021 року було сплачено ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» 129000 грн.
Позивачем також складено страхові акти № ARX 2954673 від 12.10.2021 року про виплату збитку в розмірі 27419,58 грн. та № ARX 3021593 від 05.11.2021 про виплату збитку в розмірі 46992,71 грн. Вказані страхові акти підписані ЕЦП. 
ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» перераховано на рахунок ТОВ «Ауді-Центр Київ»: 129000 грн. за платіжним дорученням № 827484 від 13.10.2021 року, 27419,58 грн. за платіжним дорученням № 827285 від 13.10.2021 року, 46992,71 грн. за платіжним дорученням № 836632 від 08.11.2021 року.
Таким чином позивач відшкодував збитки на ремонт застрахованого транспортного засобу за договором добровільного страхування в розмірі 74412,29 грн., інші 129000 грн. відшкодовано страховиком відповідача.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що вина відповідача встановлена постановою суду, яка набрала законної сили, на виконання умов договору добровільного страхування позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 74412,29 грн. за виставленими ТОВ «Ауді-Центр Київ» рахунками фактурами щодо ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу ОСОБА_2 , вказана сума виходить за межі ліміту полісу обов`язкового страхування, укладеного відповідачем з ПрАТ «ВУСО», а ОСОБА_1 не довів, що ремонтні роботи, вказані в рахунках фактурах ТОВ «Ауді-Центр Київ», не відповідають отриманим в ДТП механічним пошкодженням транспортного засобу «Audi SQ8», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.
Спірні відносини регулюються ЦК України, Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних 
транспортних засобів», які застосовано судом в редакції станом на дату виникнення спірних відносин.
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Натомість відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі № 147/66/17.
На підставі ст. 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою підлягає стягненню з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь потерпілої особи.
Суд першої інстанції правильно виходив з того, що у результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, вина відповідача встановлена постановою суду, яка набрала законної сили.
28.09.2021 року потерпіла особа звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором ОСЦПВВНТЗ, у якій просив здійснити страхове відшкодування на рахунок ТОВ «Ауді-Центр Київ», позивачем здійснено два розрахунку страхового відшкодування на суми 156419,58 грн. та 46992,71 грн., на підставі рахунків ТОВ «Ауді-Центр Київ».
Страховою компанією “АРКС” понесені витрати на страхове відшкодування в порядку суброгації потерпілій особі ОСОБА_2 , а тому до ПАТ “Страхова компанія “АРКС” перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з лімітом 130000 грн. з франшизою 1000 грн., страховиком ОСОБА_1 - ПрАТ СК «ВУСО» на підставі страхового акту позивача про «Пряме врегулювання» збитку № ARX2954670 від 12.10.2021 року було сплачено ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» 129000 грн., це не заперечується відповідачем.
Доводи апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції помилково встановив розмір шкоди на підставі рахунків фактур №321092829 від 28.09.2021 року та №321110121 від 01.11.2021 року, як не належні доказами у справі за відсутності інших належних доказів розміру збитків та кошторису (розрахунку, калькуляції), колегія суду відхиляє, з огляду на те, що скаржником зазначені докази нічим не спростовуються, а тому суд першої інстанції вірно прийняв вказані докази як належні.
Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь ПАТ «Страхова компанія «АРКС», 74412,29грн. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду скарги.
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення апеля цих скарг і зміни судового рішення немає. 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 74412,29 грн., що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - адвоката Федоренка Р. В. залишити без задоволення. 
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2025 року залишити без змін, відновивши його дію.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: