ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа № 635/12809/24                                                                      Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/797/25                                                       Карасава І.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                         Доповідач – Кружиліна О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ                - Кружиліної О.А.,
за участю секретаря                                - Вакули Н.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1 – адвоката Санжаревського Ігоря Анатолійовича на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 25.03.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.
Не погодившись з вказаною постановою судді, захисник ОСОБА_1 – адвокат Санжаревський І.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді змінити в частині накладеного додаткового стягнення та скасувати в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Не оспорюючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, захисник зазначає, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15.06.2022 у справі № 4-р(ІІ)/2022, статті 69 КК України та з врахуванням статей 23, 33 КУпАП, до ОСОБА_1 можливо застосувати принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності та не позбавляти останнього права керування транспортними засобами.
Враховуючи, що ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення визнає, щиро кається, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, має державні нагороди, та для відсічі агресії рф використовує транспортний засіб.
За вказаних обставин, позбавлення ОСОБА_1 керування транспортними засобами унеможливіть здійснення службових завдань.
Будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 до апеляційного суду не явився, клопотання про відкладення апеляційного перегляду справи, не подавав, про причини неявки, апеляційний суд не повідомив. 
Від захисника ОСОБА_1 – адвоката Санжаревського І.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та його захисник не мають можливості приймати участь в судовому засіданні.
Враховуючи, що клопотання адвоката Санжаревського І.А. не містить жодних доказів неможливості прибути учасників провадження до апеляційного суду, виходячи з положень статей 268, 271, 294 КУпАП апеляційний суд приходить висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Санжаревського І.А.
Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Визнаючи винним та накладаючи на  ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.
З зазначеним висновком судді, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП. 
Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судовим розглядом встановлено, що 20.10.2024 о 02:10 в смт. Високий по вул. Транспортній, 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan x-trail», н.з. НОМЕР_1 , де був зупинений поліцейськими у зв`язку з дією комендантської години. Під час спілкування поліцейських з водієм ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», або в закладі охорони здоров`я, водій ОСОБА_2 відмовився.
Відмова водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована на нагрудну камеру поліцейських, відповідно до вимог статті 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». 
Відеозапис долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.
Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 154630 від 20.10.2024 за порушення водієм  ОСОБА_2 вимог пункту 2.5 ПДР України.
Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя надав належну правову оцінку.
Призначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, суддя врахував санкцію частини 1 статті 130 КУпАП та виніс постанову, яка відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП. 
Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 – адвоката Санжаревського І.А. про призначення адміністративного стягнення з урахуванням принципу індивідуалізації без позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд виходить з наступного.
Статтею 25 КУпАП передбачено, що позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення.
За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення.
Відповідно до частини 1 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з частиною 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючи обставини при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника, апеляційним судом не враховуються.
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та не містить альтернатив щодо застосування адміністративного стягнення.
Отже, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено основне і додаткове стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 – адвоката Санжаревського І.А. апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 25.03.2025 в частині застосованого додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись статтями 1, 7, 23, 25, 33, 130, 245, 251, 252, 256, 266-267, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Санжаревського Ігоря Анатолійовича – залишити без задоволення.
Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                        О.А. Кружиліна