ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 серпня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/1011/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чабаненко С.В. (доповідач),
                               суддів:  Білак С.В., Юрко І.В.,     
за участю секретаря судового засідання Жмуренко В. В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНВАРДСТІЛ» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/1011/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНВАРДСТІЛ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ОНВАРДСТІЛ» (далі - Позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - Відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.01.2025 року № 0009460709 (далі спірне ППР), яким Позивачу визначено суму штрафних санкцій (пені) за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 7 575 299,26 грн.
В обґрунтування позовної заяви було зазначено, що відповідач при винесенні оскаржуваного ППР невірно розрахував кількість днів прострочення за операціями імпорту товарів за зовнішньоекономічними контрактами, оскільки не врахував припадання граничних дат на вихідні та святкові дні, а також не взяв до уваги обставини, пов`язані з дією воєнного стану в Україні. Позивач вважає, що це призвело до безпідставного завищення нарахованої пені.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання позивачем вимог валютного законодавства за трьома зовнішньоекономічними контрактами було складено акт від 29.10.2024 № 3311/04-36-07-09/44891594, в якому зафіксовано порушення частини 3 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VIII від 21.06.2018 (далі Закон № 2473-VIII), а саме: ненадходження товару в повному обсязі за здійсненою передплатою в межах встановленого 180-денного строку. Відповідач вказує, що часткові поставки або повернення коштів не звільняють від відповідальності за прострочену частину зобов`язань. Позивач не звертався до Міністерства економіки за продовженням строків, не надав доказів форс-мажору (сертифікатів ТПП України чи відповідних документів від нерезидентів), а також мав враховувати ризики, пов`язані з воєнним станом, оскільки контракти укладались/виконувались під час його дії. Відтак, спірне ППР винесено правомірно на підставі акта перевірки та відповідно до вимог Закону № 2473-VIII та постанов НБУ.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 у задоволенні позову відмовлено. 
Суд врахував, що позивачем не надано доказів існування обставин, за наявності яких передбачено зупинення нарахування пені або звільнення від відповідальності згідно зі статтею 13 Закону № 2473-VIII.
Що стосується правильності розрахунку кількості днів прострочення, суд вказав, що норми процесуального законодавства (КАС України, ЦПК України, ГПК України) щодо перенесення закінчення строку на наступний робочий день, якщо він припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, не застосовуються до обчислення граничних строків розрахунків у сфері ЗЕД. Валютне законодавство (Закон № 2473- VIII, Постанова № 18, Інструкція № 7) не містить положень про виключення вихідних чи святкових днів з розрахунку або про перенесення граничного дня розрахунків. Граничний строк у 180 днів є календарним і відліковується з дня здійснення платежу (списання коштів з рахунку). Отже, позовні вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.
В апеляційній скарзі на рішення суду позивач наполягає на застосуванні під час розрахунку фінансової санкції приписів ч.5 ст.254 ЦК України, посилаючись, крім наведеної норми, на ст.5 Европейської конвенції про обчислення строків (ЕТS №76) від 16.05.72, ст.67 КЗпП, та наполягаючи на тому, що при розрахунку періоду порушення граничних строків мало враховуватися, що останні дні відповідних строків припадали на вихідні дні.
На апеляційну скаргу відповідачем подано відзив, згідно якого обчислення граничних строків розрахунків здійснюється відповідно до ч.3 ст.13 Закону №2473-VIII, п.142 Постанови НБУ №18 від 24.02.2022 та зупинення строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами та підстави для ненарахування пені за порушення валютного законодавства регулююся виключно приведеним вище законодавством. З огляду на викладене, відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.
Справу розглянуто апеляційним судом у відповідності до ст.310 КАС України в судовому засіданні за участю представника відповідача.
Представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі.
Заслухавши пояснення представника відповідача та перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів зазначає таке.
Матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ОНВАРДСТІЛ» з питань дотримання вимог валютного законодавства України щодо зовнішньоекономічних операцій за наступними контрактами:
від 08.11.2022 № 0811-1 (нерезидент Shandong Senno Group Co. Ltd, Китай): перераховано 766 225,90 дол. США; отримано товар на 664 806,87 дол. США; повернуто кошти на 43 411,50 дол. США; залишок непоставленого товару/неповернених коштів становить 58 007,53 дол. США;
від 01.07.2023 № VN01072023 (ЗАТ «Бендристе», Литва): перераховано 580 455,46 дол. США; отримано товар на 391 715,18 дол. США; залишок непоставленого товару/неповернених коштів становить 188 740,28 дол. США;
від 30.11.2022 № 3011-2 (Shandong Xinderfu Imp. & Exp. Co. Ltd, Китай): перераховано 100 000,00 дол. США; товар не отримано, кошти не повернуто; залишок становить 100 000,00 дол. США.
За результатами перевірки складено акт від 29.10.2024 № 3311/04-36-07-09/44891594, в якому зафіксовано порушення позивачем граничних строків розрахунків (180 днів), встановлених валютним законодавством, за вказаними операціями.
На підставі акта перевірки відповідачем 07.01.2025 року прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0009460709 про нарахування пені за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД у сумі 7 575 299,26 грн., яке є предметом оскарження у цій справі.
При вирішені спору суд виходив із того, що спеціальним Законом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного нагляду, № 2473-VIII, а також постановами Правління НБУ від 02.01.2019 № 7 та від 24.02.2022 № 18, якими встановлено граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Суд надав оцінку твердженням позивача стосовно невірного розрахунку відповідачем кількості днів прострочення через неврахування вихідних та святкових днів. З даного мотиву суд зазначив, що норми процесуального законодавства (КАС України, ЦПК України, ГПК України) щодо перенесення закінчення строку на наступний робочий день, якщо він припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, не застосовуються до обчислення граничних строків розрахунків у сфері ЗЕД. Валютне законодавство (Закон № 2473- VIII, Постанова № 18, Інструкція № 7) не містить положень про виключення вихідних чи святкових днів з розрахунку або про перенесення граничного дня розрахунків. Граничний строк у 180 днів є календарним і відліковується з дня здійснення платежу (списання коштів з рахунку). Отже, доводи Позивача в цій частині є безпідставними.
Суд також враховує, що позивачем не надано доказів існування обставин, які могли б зупинити нарахування пені або звільнити від відповідальності згідно зі статтею 13 Закону № 2473-VIII, а саме: 
отримання висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, щодо продовження граничних строків розрахунків (частина четверта статті 13); 
виникнення форс-мажорних обставин, належно підтверджених сертифікатом Торгово-промислової палати України або іншим уповноваженим органом (організацією) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору (частина шоста статті 13);
прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позову резидента про стягнення з нерезидента заборгованості (частина сьома статті 13).
Позивач не надав суду доказів звернення до Мінекономіки, наявності сертифікатів про форс-мажор чи доказів подання позовів до контрагентів- нерезидентів. Посилання на загальні умови воєнного стану без підтвердження конкретного впливу на виконання зобов`язань за спірними контрактами, за висновком суду,  не є достатньою підставою для звільнення від відповідальності.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.
Виходячи з преамбули Закону України «Про валюту і валютні операції» №2473-VIII, саме цей Закон визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Метою цього Закону є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.
Порядок здійснення валютного нагляду банками за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів регулюється Інструкцією, затвердженою постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 7. 
Ця Інструкція розроблена відповідно до статей 6, 7, 15, 25, 44, 56 Закону України «Про Національний банк України», статей 12, 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» та встановлює порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів та порядок інформування банком Національного банку про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків.
Відповідно д пп.4) п.3. Інструкції, днем виникнення порушення є перший день після закінчення встановленого Національним банком граничного строку розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів або строку, установленого відповідно до раніше виданих за цією операцією висновків;
Згідно п.7 Інструкції, Банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати: 
1) оформлення МД типу ЕК-10 «Експорт», ЕК-11 «Реекспорт» на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів;
2) здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.
Датою здійснення платежу на користь нерезидента - постачальника товару вважається дата здійснення банком платежу на користь нерезидента - постачальника товару, якщо оплата зобов`язань резидента за операцією з імпорту товару здійснюється за рахунок коштів, отриманих від банку на підставі кредитного договору без зарахування цих коштів на поточний рахунок такого резидента в банку.
Згідно п.14-2 постанови Правління НБУ від 24.02.2022 № 18, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
Такі повноваження НБУ відповідають змісту частини третьої статті 13 Закону № 2473-VIII. 
Частиною п`ятою статті 13 Закону № 2473-VIII передбачено, що порушення резидентами граничного строку розрахунків, встановленого згідно з цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) в національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Аналізуючи наведені приписи законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, колегією суддів зазначається, що перенесення закінчення строку на наступний робочий день, якщо він припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, не передбачено наведеними вище нормативно-правовими актами до обчислення граничних строків розрахунків у сфері ЗЕД.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі позивачем посилання на ст. 254 ЦК України та ст.67 КЗпП є безпідставними, з огляду на пріоритетність спеціальної норми над загальною.
Що стосується посилання позивача на ст.5 Європейської конвенції про обчислення строків (ETS № 76), колегія суддів зазначає, що ця Конвенція застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, включаючи процедуру стосовно таких справ, тобто стосується процесуальних строків, а не строків розрахунків у сфері ЗЕД.
Отже, доводи позивача в цій частині є безпідставними.
Доказів існування обставин, за наявності яких нарахування пені або звільнення від відповідальності згідно зі статтею 13 Закону № 2473-VIII, позивач як в суді першої інстанції, так і до апеляційної скарги не надав.
За вказаних обставин, виходячи з меж доводів апеляційної скарги, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНВАРДСТІЛ" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/1011/25 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  07 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/1011/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст. 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко