Справа № 347/1439/24 
Провадження № 22-ц/4808/1013/25 
Головуючий у 1 інстанції КІЦУЛА Ю. С. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів Девляшевського В.А..Мальцевої Є.Є.,
за участю секретаря – Кузів А.В. 
учасники справи
заявник - ОСОБА_1 
заінтересована особа - Орган опіки та піклування –виконавчий комітет Косівської міської ради, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06 травня 2025 року, ухвалене судом у складі судді Кіцули Ю.С.,за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: виконавчий комітет Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області як орган опіки і піклування про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки,

в с т а н о в и в:
У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Косівського районного суду Івано-Франківської області із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки.
Заяву мотивовано тим, що заявник є рідним братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка являється особою з інвалідністю І А групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду. До проходження останнім військової служби догляд за сестрою здійснював заявник. 
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Захворювання ОСОБА_3 зумовлює необхідність її постійно змінювати положення, виконувати з нею фізичні вправи та обслуговувати фізіологічні потреби. Також, остання не завжди контролює свою поведінку, не розуміє обставин, що відбуваються навколо неї, не може розуміти значення своїх дій, обмежена в спілкуванні та часто не усвідомлює, що їй говорять, інколи присутня неадекватна поведінка. 
        ОСОБА_3 має серйозні та стійкі хронічні психічні розлади, через що потребує постійної присутності та опіки.
Просив суд визнати ОСОБА_3 недієздатною, встановити над недієздатною ОСОБА_3 опіку та призначити його опікуном.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано ОСОБА_3 недієздатною.
У задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 відмовлено.
До призначення опікуна недієздатній ОСОБА_3 обов`язки зі здійснення опіки над нею покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області.
Встановлено строк дії даного рішення суду про визнання ОСОБА_3 недієздатною два роки, який необхідно обчислювати з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати по справі віднесено на рахунок держави.

Не погодившись з вказаним рішенням суду в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Косівського суду Івано-Франківської області від 06 травня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким його вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що до проходження військової служби заявник здійснював постійний сторонній догляд за рідною сестрою за адресою АДРЕСА_1 . Їх мати - ОСОБА_4 веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, а тому ОСОБА_1 взяв на себе відповідальність щодо догляду за сестрою. Наведене підтверджується характеристикою, яка не була додана до матеріалів справи, оскільки обставини щодо відсутності інших родичів, які могли здійснювати догляд, не мали доказового значення. Заявник зареєстрований та фактично проживав в будинку АДРЕСА_1 разом із сестрою ОСОБА_5 .
Після одруження ОСОБА_1 , останній разом із дружиною – ОСОБА_6 фактично проживали в будинку АДРЕСА_1 , оскільки доглядає за їх з ОСОБА_7 спільними дітьми. Догляд за ОСОБА_8 тимчасово на даний час здійснює бабуся останньої - ОСОБА_9 , а також частково - ОСОБА_10 (теща ОСОБА_1 ), яка час від часу допомагає з доглядом, проте ОСОБА_11 за віком та станом здоров`я не має можливості в подальшому здійснювати такий постійний догляд, що підтверджується висновком ЛКК стосовно ОСОБА_9 . Батько ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - ОСОБА_12 є особою з інвалідністю ІІ групи та сам потребує стороннього догляду, про що свідчить витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та висновок ЛКК.
Посилається на те, що суд не врахував вищенаведені обставини, які підтверджують той факт, що ОСОБА_1 дійсно здійснював постійний сторонній догляд за рідною сестрою задовго до проходження ним військової служби, однак належним чином такий догляд не було оформлено, а також і ту обставину, що з часу мобілізації ОСОБА_1 його сестра ОСОБА_5 залишилась без належного нагляду та опіки.
Скаржник зазначає, що подання органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_1 опікуном на недієздатною особою є законним та обґрунтованим, відповідає обставинам справи і складений на основі повного,всебічного вивчення всіх обставин справи. 

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 – адвокат Атаманюк В.М. підтримав апеляційну скаргу в межах її доводів.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 – адвокат Юрійчук С.В. підтримала апеляційну скаргу в межах її доводів.

У судове засіданні представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Косівської міської ради не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Із змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення оскаржується в частині відмови у призначення опікуном ОСОБА_1 ОСОБА_3 . Під час судового розгляду представнк скаржника суду пояснив, що рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06 травня 2025 року в частині визнання ОСОБА_3 недієздатною особою не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині, а саме у відмові призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 ,

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про встановлення опіки та призначення опікуном ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що подання Органу опіки та піклування щодо доцільності призначення заявника опікуном, не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості, оскільки жодних мотивів доцільності за встановлених обставин відповідальним органом про призначення опікуном саме заявника ОСОБА_1 не містить. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження того, що інших близьких осіб, які б могли здійснювати догляд за хворою ОСОБА_3 немає, а мати заявника веде аморальний спосіб життя, заявником в цій частині не надано.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи від 05.05.2021 року № 98.
Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 місце народження ОСОБА_3 – с. Пістинь Косівського району Івано-Франківської області.
Відповідно до витягу з реєстру Косівської територіальної громади № 2024/004891785 від 14.07.1989 року ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з довідками Коломийської міжрайонної МСЕК серії МСЕ № 226224 від 14.09.07 року, серії 10 ААА № 906048 від 29.09.11 року ОСОБА_3 , є особою з інвалідністю першої групи дитинства та потребує постійного стороннього догляду. Ця обставина також підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 .
14.05.2024 року КНП «Косівська ЦРЛ» надано висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися та потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, відповідно до якого ОСОБА_3 потребує соціальної послуги з догляду.
До матеріалів справи додано копію індивідуальної програми реабілітації інваліда № 2706 від 14.09.2007 року ОСОБА_3 . 
Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 16.05.2024 року № 267, виданого Пістинським старостинським округом Косівської міської ради, ОСОБА_3 є жителькою с. Пістинь, інвалід дитинства І-А групи та потребує постійного стороннього догляду. До призову в ЗСУ догляд за хворою здійснював її брат ОСОБА_1 та допомагав їй по господарству. Ці громадяни проживають на одній житловій площі, матеріально побутові умови проживання в даному господарстві задовільні.
Рішенням виконавчого комітету Косівської міської ради від 29 травня 2024 року № 91-1, затверджено подання про можливість призначення опікуном громадянина ОСОБА_1 у випадку визнання Косівським районним судом недієздатною громадянку ОСОБА_3 .
На підтвердження заяви ОСОБА_1 надав довідку Пенсійного фонду України про фактичний заробіток/дохід ОСОБА_1 за 2024 рік, що становить 206 728,40 грн. Джерела надходження – військова частина НОМЕР_5 та військова частина НОМЕР_6 та витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності», стосовно ОСОБА_1 відомості про притягнення до кримільної відповідальності відсутні, не знятої чи непогашеної судимості немає, відомості про розшук відсутні .
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 14/2025 від 16.01.2025 року, ОСОБА_3 страждає стійким хронічним психічним розладом – глибокою розумовою відсталістю, внаслідок розладу не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Рішенням виконавчого комітету №91-1 від 29.05.2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення заявника ОСОБА_1 опікуном його рідної сестри ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

Відповідно до статті 41ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).
Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016).
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині першій статті 60ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника
У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікунаперевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 (далі - Правила). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.
Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.
Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.
Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Суд, встановивши, що ОСОБА_3 має тяжкий психічний розлад, який позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим вона потребує постійного стороннього догляду та нагляду, тобто потребує опіки суд дійшов висновку про визнання її недієздатною.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 проходить військову службу у ЗСУ. 
Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції представник заявника підтвердив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу.
Беручи до уваги зміст поняття «опікун» та обов`язки, які має опікун по відношенню до свого підопічного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 на час проходження військової служби, позбавлений можливості виконувати у повній мірі обов`язки опікуна недієздатної особи. Ця обставина унеможливлює фактичне виконання ним обов`язків як опікуна ОСОБА_3 .
Орган опіки та піклування при направленні подання до суду не з`ясував можливість заявника здійснювати повноваження опікуна з огляду на те, що він перебуває у лавах ЗСУ і фізично не має можливості виконувати такі функції.
Колегія суддів зазначає, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, проте без доведення передбачених законом умов воно не може бути підставою для призначення опікуна у судовому порядку. Оскільки ОСОБА_1 призваний за мобілізацією та проходить військову службу, вказана обставина унеможливлює фактичне виконання ним обов`язків як опікуна ОСОБА_3 . 
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі №742/887/23.
У постанові від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 (провадження № 61-16711 св24) Верховний Суд зазначив, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність цього, уникаючи можливих зловживань, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном.
Рішенням виконавчого комітету №91-1 від 29.05.2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення заявника ОСОБА_1 опікуном його рідної сестри ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Із висновку вбачається, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю І А групи, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій, не може керувати ними, не може дати оцінку своїм діям і діям оточуючих, з метою захисту прав ОСОБА_3 орган опіки виходви з доцільності призначення опікуном останньої ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що висновок органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_3 не містить належної мотивації призначення саме ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_3 , зважаючи на наявність осіб, які можуть бути опікунами, а саме рідних братів, сестер, батька, матері ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що інші близькі родичі мати ОСОБА_4 , батько ОСОБА_12 , бабуся ОСОБА_9 , теща ОСОБА_10 з поважних причин не можуть стати опікунами його сестри, не заслуговують на увагу, оскільки подання органу опіку ти піклування не містить висновків щодо неможливості здійснення опіки вказаними особами, а лише зазначено, що ОСОБА_3 потребує стороннього догляду. Фактично в основу висновку органу опіки покладено заяву ОСОБА_1 та інформацію зазначену в ній, а також довідку МСЕК серії ІФ № 2262224 від 14.09.2007 року, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном. 
Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції заявником та його представником не надано доказів того, що батько заявника за станом здоров`я не може бути опікуном ОСОБА_3 так само не було надано доказів асоціального способу життя матері заявника та ОСОБА_3 .
При розгляді справи у суді апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні клопотання представника скаржника про долучення нових доказів про наявність групи інвалідності у ОСОБА_12 , довідки характеристики на матір ОСОБА_4 , оскільки представником не було зазначено причин , які б унеможливлювало подати дані докази під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про призначення опікуна з вищезазначених підстав.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування в оскаржуваній частині по доводам апеляційної скарги не має.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384, ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06 травня 2025 року в оскаржуваній частині, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 липня 2025 року.

Головуючий                 В.М. Луганська

Судді:                 В.А. Девляшевський

                       Є.Є.Мальцева