ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року 
м. Київ

справа №620/9333/23
адміністративне провадження № К/990/24905/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В., 
суддів: Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2024 року (головуючий суддя - Кобаль М.І., судді: Бужак Н.П., Костюк Л.О.)
у справі № 620/9333/23 
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів.
I. ПРОЦЕДУРА
1.           ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом у якому просить:
-          визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно;
-          стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року у сумі 81424, 63 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації .сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №   44;
-          визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 11 серпня 2018 року включно;
-          стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на його користь індексацію-різницю грошового забезпечення 2975, 66 грн в місяць у загальній сумі 15934, 18 грн за період з 01 березня 2018 року по 11 серпня 2018 року включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №   1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №   44.
2.          Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно. 
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно у розмірі 81424,63 грн, з урахуванням висновків суду у цій справі та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №   44. 
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 11 серпня 2018 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 2975,66 грн в місяць у загальній сумі 15935,18 грн за період з 01 березня 2018 року по 11 серпня 2018 року включно, відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №  1078, з урахуванням висновків суду у цій справі, та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №   44. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
3.          Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції Військова частина НОМЕР_1 15 березня 2024 року подала апеляційну скаргу.
4.          Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2024 року відмовлено у задоволені клопотання про відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху та надано 7 днів з моменту отримання ухвали на усунення недоліків, шляхом направлення до суду документа про сплату судового збору. 
5.          Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року   апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги.
6.          30 квітня 2024 року Військова частина НОМЕР_1 через систему "Електронний суд" повторно подала апеляційну скаргу на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 620/9333/23. У апеляційній скарзі апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку.
7.          Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2024 року  апеляційну скаргу залишено без руху. Апелянту надано строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання зазначеної ухвали шляхом подання до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку   із зазначенням   інших причин   поважності такого пропуску, достатніх для його поновлення, та надання   належних доказів   такого пропуску.
8.          На виконання вимог вказаної ухвали суду апеляційної інстанції Військова частина НОМЕР_1 17 травня 2024 року подала заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.
9.          Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року у справі №  620/9333/23 відмовлено на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
10.          Не погодившись з вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції Військова частина НОМЕР_1 звернулася з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
11.          Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12.          Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції установив, що на виконання ухвали про залишення без руху Військова частина НОМЕР_1 подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована тим, що вперше апеляційна скарга подана вчасно, а вдруге, Військова частина НОМЕР_1 отримавши бюджетне фінансування, звернулася одразу до суду з апеляційною скаргою.
13.          Стосовно цих доводів, апеляційний суд зазначив, що скаржником не надано жодних належних доказів на підтвердження, поважності пропуску тридцятиденного строку на апеляційне оскарження, починаючи з моменту отримання копії оскаржуваного рішення, а не з моменту ухвали від 08 квітня 2024 року про повернення апеляційної скарги останньому.
14.          Cуд апеляційної інстанції зауважив, що в матеріалах справи не міститься, а скаржником не надано суду апеляційної інстанції доказів оскарження останнім ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року про повернення апеляційної скарги.
15.          Підстави, наведені скаржником для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції визнав неповажними, оскільки це є лише недоліками роботи в організації представництва інтересів останнього у судах, що не може бути поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.
16.          Встановивши, що станом на 28 травня 2024 року скаржником не надано суду апеляційної інстанції належних доказів подання апеляційної скарги в межах строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, із зазначенням інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження, або заяви про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій останній просить суд визнати поважними причини пропуску строку на оскарження рішення суду першої інстанції та поновити його, суд апеляційної інстанції відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
17.          В обґрунтування касаційної скарги Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що в апеляційній скарзі були наведені всі обставини, які спричинили подання апеляційної скарги після спливу процесуального строку для подання апеляційної скарги у справі № 620/9333/23.
18.          Військова частина НОМЕР_1 звертає увагу, що первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулося у межах передбаченого процесуальним законом строку, однак ухвалою суду апеляційної інстанції від 08 квітня 2024 року   апеляційну скаргу було повернуто, у зв`язку із неусуненням її недоліків, а саме несплатою судового збору.
19.          Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що отримала бюджетне фінансування для сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі №   620/9333/23 і сплатила його лише 04 квітня 2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 3297 від 04 квітня 2024 року. Оскільки реєстрація ухвали суду апеляційної інстанції від 08 квітня 2024 року у справі №  620/9333/23 та заяви Військової частини НОМЕР_1 про усунення недоліків апеляційної скарги, відбулась в один день - 08 квітня 2024 року, а довідка про доставку зазначеної ухвали в особистий кабінет Військової частини НОМЕР_1 в системі «Електронний суд» була відсутня, своєчасно виявити факт повернення апеляційної скарги не виявилось можливим.
20.          Після виявлення факту повернення апеляційної скарги, 02 травня 2024 року військова частина НОМЕР_1 повторно подала апеляційну скаргу на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 620/9333/23.
21.          Військова частина НОМЕР_1 вважає, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що причини пропуску процесуального строку для подання апеляційної скарги не є поважними, спростовується обставинами справи. Адже, насправді процесуальний строк для подання апеляційної скарги пропущений з поважних причин - у зв`язку з несвоєчасним бюджетним фінансуванням судових витрат та несвоєчасним ухваленням процесуального рішення про повернення апеляційної скарги і несвоєчасним виявленням відповідачем цього факту через одночасну реєстрацію заяви про усунення недоліків апеляційної скарги та ухвали про її повернення.
22.          Таким чином, враховуючи положення частини першої статті 121 КАС України строк на подання апеляційної скарги на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 620/9333/23 підлягає поновленню.
23.          Із цих міркувань відповідач вважає, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
24.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке. 
25.          Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеної в частині другій статті 328 КАС України, та посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
26.          Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
27.          За приписами частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
28. Право на апеляційне оскарження реалізується у спосіб подання в установленому порядку апеляційної скарги, форма та зміст якої також визначається процесуальним законом.
29. Умовою прийнятності апеляційної скарги до розгляду є її відповідність вимогам щодо форми і змісту, які визначені у статті 296 КАС України, а також дотриманні термінів її подачі, обов`язковому поданні переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, в тому числі і в частині сплати судового збору.
30. Відповідно до приписів статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
31. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
32.          Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
33.          Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
34.          Частиною третьою статті 298 КАС України визначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
35.          Отже, процесуальне законодавство встановлює порядок дій суду при виявленні недоліків, зокрема, апеляційної скарги. Як у випадку невиконання вимог статті 296 КАС щодо форми та змісту скарги, так і вимог щодо дотримання строку апеляційного оскарження, зокрема, відсутності відповідного клопотання чи визнання вказаних у ньому підстав неповажними, - апеляційна скарга залишається без руху.
36.          Якщо скаржник у строк, визначений судом, не подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 КАС України).
37.          За змістом наведених правових норм однією з обставин, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, є визнання неповажними наведених скаржником підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
38.          Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску указаного строку (при цьому поважність причин повинен доводити скаржник).
39.          Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами).
40.          Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, що були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.
41.          Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, суд виходить з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
42.          При вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, що слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.
43.          Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.
44.          Як убачається з матеріалів справи, 14 лютого 2024 року Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням ухвалив рішення у цій справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення та виклику сторін, повний текст цього рішення 14 лютого 2024 року доставлено до електронного кабінету Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою відповідного змісту.
45.          15 березня 2024 року Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу на це судове рішення за допомогою електронної системи "Електронний суд". Просила відстрочити сплату судового збору.
46.          Ухвалою від 19 березня 2024 року Шостий апеляційний адміністративний суд відмовив відповідачеві у відстроченні сплати судового збору, залишив цю апеляційну скаргу без руху, встановивши строк для усунення недоліків - 7 днів з моменту отримання ухвали на усунення недоліків.
47.          Ухвалою від 08 квітня 2024 року Шостий апеляційний адміністративний суд повернув апеляційну скаргу скаржникові у зв`язку з неусуненням недоліків, про які йшлося в ухвалі від 19 березня 2024 року.
48.          30 квітня 2024 року Військова частина НОМЕР_1 вдруге звернулася за допомогою електронної системи "Електронний суд" з апеляційною скаргою на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 620/9333/23. У апеляційній скарзі заявила клопотання про поновлення строку.
49.          Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07 травня 2024 року залишив апеляційну скаргу відповідача без руху надавши йому десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку із зазначенням інших причин поважності такого пропуску, достатніх для його поновлення, та надання   належних доказів   такого пропуску.
50.          17 травня 2024 року відповідач подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження. Наведені скаржником мотиви зводилися до того, що Військова частина НОМЕР_1 є розпорядником коштів ІІІ ступеня, і може сплатити судовий збір тільки після надходження відповідного бюджетного фінансування з вищого довольчого органу, у зв`язку з чим Військова частина НОМЕР_1 здійснила замовлення коштів, необхідних для сплати  судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі, але станом на дату її подання, бюджетне фінансування по цій статті до частини не надходило, тому в апеляційній скарзі, було зазначено клопотання про відстрочку сплати судового збору. Отримавши бюджетне фінансування Військова частина НОМЕР_1 сплатила його 04 квітня 2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією №   3297 від 04 квітня 2024 року. Оскільки реєстрація ухвали суду апеляційної інстанції від 08 квітня 2024 року у справі № 620/9333/23 та заяви Військової частини НОМЕР_1 про усунення недоліків апеляційної скарги, відбулась в один день - 08 квітня 2024 року, а довідка про доставку зазначеної ухвали в особистий кабінет Військової частини НОМЕР_1 в системі «Електронний суд» була відсутня, своєчасно виявити факт повернення апеляційної скарги не виявилось можливим. Саме тому 30 квітня 2024 року повторно була подана апеляційна скарга Військовою частиною НОМЕР_1 , одразу після виявлення факту постановлення Шостим апеляційним адміністративним судом ухвали від 08 квітня 2024 року про повернення апеляційної скарги. Виходячи з наведеного строк пропущений Військовою частиною НОМЕР_1 з поважних причин - у зв`язку з несвоєчасним бюджетним фінансуванням судових витрат та несвоєчасним ухваленням процесуального рішення про повернення апеляційної скарги і несвоєчасним виявленням відповідачем цього факту через одночасну реєстрацію заяви про усунення недоліків та ухвали про її повернення. 
51.          Суд апеляційної інстанції відхилив зазначені доводи та відмовив у відкритті апеляційного провадження за поданою відповідачем апеляційною скаргою, зауваживши, що відсутність бюджетного фінансування не є поважною підставою для поновлення строку звернення з апеляційною скаргою.
52.          Надаючи оцінку висновкам апеляційного суду та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.
53.          Конструкція пункту 4 частини першої статті 299 КАС України встановлює дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, або якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
54.          Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
55.          Отже, КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
56.          Скаржник в  касаційній скарзі зазначає, що первісну апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції Військова частина НОМЕР_1 подала з дотриманням процесуального строку, однак відсутність бюджетного фінансування на оплату судового збору, що не залежало від волі скаржника, призвело до того, що повторна апеляційна скарга була подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.
57.          Колегія суддів ураховує, що Верховний Суд у постанові від 24 липня 2023 року у справі №  200/3692/21 сформував висновок, згідно з яким строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов: первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження; повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань; скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою; доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником; наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
58.          Суд зауважує, що необхідність сплати судового збору при поданні апеляційної скарги встановлена законом, а тому відповідач, подаючи вперше апеляційну скаргу без надання документа про сплату судового збору, достеменно розумів про порушення ним норм процесуального права.
59.          Разом із тим, після первинного повернення судом апеляційної інстанції апеляційної скарги відповідача (08 квітня 2024 року), скаржник повторно звернувся з апеляційною скаргою рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року (яке відповідач отримав 14 лютого 2024 року) лише 30 квітня 2024 року.
60.          Отже, Військова частина НОМЕР_1 подала цю апеляційну скарга поза межами встановленого КАС України строку.
61.          За змістом заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, поважність підставою його пропуску відповідач мотивував необхідністю вчинення дій з отримання фінансування для сплати судового збору, несвоєчасним ухваленням процесуального рішення про повернення апеляційної скарги і несвоєчасним виявленням відповідачем цього факту через одночасну реєстрацію заяви про усунення недоліків та ухвали про її повернення. 
62.          Суд апеляційної інстанції ухвалою від 28 травня 2024 року відмовив Військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, мотивувавши це тим, що підстави, наведені скаржником для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є неповажними, оскільки це є лише недоліками роботи в організації представництва інтересів останнього у судах, що не може бути поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.
63.          Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції та зазначає, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів на сплату судового збору не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, а обставини щодо сплати судового збору не є непереборними обставинами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою повторно. При цьому такі обставини є внутрішніми питаннями організації роботи відповідача, та не можуть бути підставою для поновлення пропущеного строку. 
64.          У статті 8 КАС України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, відповідно до якого, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
65.          Стаття 44 КАС України передбачає обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.
66.          З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії. При цьому, особливості організації роботи в установі жодним чином не впливає на неухильність виконання своїх процесуальних обов`язків з урахуванням часу, необхідного для вирішення внутрішніх організаційних питань, пов`язаних з процедурою узгодження і проведення платежів (здійсненням видатків бюджету).
67.          Це стосується і суб`єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ, а особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.
68.          Отже, відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.
69.          Така правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 01 серпня 2019 року у справі № 1440/1822/18, від 22 липня 2021 року у справі №  640/13056/19, від 30 листопада 2021 року у справі № 560/6797/20, від 14 квітня 2022 року у справі № 420/3670/20, від 05 квітня 2023 року у справі № 300/8677/21.
70.          Та обставина, що відповідач звернувся вперше з апеляційною скаргою у строк (яку було залишено без руху та повернуто з підстав несплати судового збору) не є підставою уважати пропуск строку поважним, оскільки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.
71.          Із цього приводу Верховний Суд у справі № 560/15534/21 зазначив, що строк на апеляційне оскарження, передбачений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, не зупиняється у зв`язку із залишенням без руху, поверненням апеляційної скарги, а також його відлік не підлягає обрахуванню від дати вручення копій ухвал про залишення без руху та повернення первинної апеляційної скарги. Вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових меж, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.
72.          Відповідно до практики Верховного Суду суд апеляційної інстанцій не обмежений повноваженнями щодо поновлення строку апеляційного оскарження в порядку, передбаченому частиною третьою статті 295 КАС України, однак такі висновки не дають абсолютного права скаржнику на поновлення пропущеного процесуального строку, без поважних на те причин та відповідних підстав.
73.          Процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.
74.          Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, на чому також неодноразово наголошував Верховний Суд. За відсутності таких обставин, у суду будуть відсутні і підстави для поновлення процесуального строку.
75.          Доводи відповідача про несвоєчасне виявлення ухвали суду апеляційної інстанції від 08 квітня 2024 року   про повернення апеляційної скарги, що призвело до реєстрації заяви про усунення недоліків в день повернення апеляційної скарги, свідчить про незгоду відповідача з ухвалою суду апеляційної інстанції від 08 квітня 2024 року і не може бути поважною підставою для поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою 30 квітня 2024 року. 
76.          У цьому контексті суд апеляційної інстанції доречно зауважив, що в матеріалах справи не міститься, а скаржником не надано суду апеляційної інстанції доказів оскарження останнім ухвали суду апеляційної інстанції від 08 квітня 2024 року про повернення апеляційної скарги.
77.          Окрім того, як вбачається з матеріалів справи копію ухвали суду апеляційної інстанції від 08 квітня 2024 року про повернення апеляційної скарги відповідачу доставлено в його електронний кабінет 10 квітня 2024 року, що підтверджується довідкою суду апеляційної інстанції про доставку електронного листа.
78.          Тому, подання відповідачем апеляційної скарги повторно лише 30 квітня 2024 року не свідчить про вчинення ним всіх можливих та необхідних дій для реалізації наданих йому законом процесуальних прав з метою апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.
79.          Така поведінка суб`єкта владних повноважень не може бути визнана сумлінною, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення відповідачу пропущеного строку звернення до суду. 
80.          З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження та відсутності підстав для його поновлення, правильно застосував положення пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
81.          За таких умов, колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції, ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.
82.          Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
83.          Оскільки при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції порушень норм процесуального права не допустив, то колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.
84.          З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями 345, 350, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі №  620/9333/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
В.Е. Мацедонська 
Ж.М. Мельник-Томенко, 
Судді Верховного Суду