ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 червня 2025 року           справа №200/6140/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Біленка Євгена Леонідовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі № 200/6140/24 (головуючий суддя у І інстанції – Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                         ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним і скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2024 № 224, яким звільнено ОСОБА_1 з військової служби у відставку відповідно до пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” за підпунктом “а” (за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі);
- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на військовій службі на посаді начальника ремонтної майстерні речового майна відділення забезпечення речовим майном Військової частини НОМЕР_1 ;
- встановити розмір та стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 03.08.2024 по день прийняття рішення;
- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 направити ОСОБА_1 на лікування до ДУ “Інститут очних хвороб та тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України”.
В обґрунтування позову зазначила, що з 21.05.2023 вона проходила військову службу.
Під час проходження військової служби була направлена до Гарнізонної військово-лікарської комісії № 2 при Клініці амбулаторно-поліклінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Південного регіону. 
Відповідно до довідки Гарнізонної ВЛК позивачу 13.08.2024 завершено медичне обстеження та винесено рішення про необхідність подальшого лікування. 
Проте, відповідач наказом від 03.08.2024 № 224 звільнив позивача з військової служби та виключив зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , при цьому проігнорував потребу ОСОБА_1 в лікуванні.
Позивач в рапорті на звільнення зазначала необхідність медичного огляду, крім того, саме направлення на ВЛК може рахуватися як відсутність бажання бути звільненою зі служби у зв`язку з досягненням граничного віку без проходження військово-лікарської комісії. 
Таким чином, звільнивши позивача до завершення проходження військово-лікарської комісії, відповідач позбавив її можливості обрати найбільш прийнятний варіант звільнення з військової служби, а також можливості проходження лікування під час проходження служби.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги.
Позивач мала бажання проходити ВЛК, оскільки мала погіршення стану здоров`я.
Оскільки в рапорті на звільнення позивач зазначала необхідність медичного огляду, тому саме направлення позивача на ВЛК може вважатися як відсутність у неї бажання бути звільненою зі служби у зв`язку з досягненням граничного віку без проходження ВЛК.
Якщо у військовослужбовця є одночасно право на звільнення з військової служби і за станом здоров`я і за віком, то відповідно до п. 241 Положення № 1153 особа може самостійно обрати одну з підстав звільнення.
Отже, звільнивши позивача зі служби до завершення ВЛК, військова частина позбавила позивача можливості обрати найбільш прийнятний для неї варіант звільнення з військової служби, а також можливості проходження лікування під час проходження служби.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.05.2023 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.08.2024 № 224 ОСОБА_1 , звільнену наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2024 № 27-РС (по особовому складу), звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на підставі підпункту “а” пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі).
Відповідно до довідки гарнізонної військово-лікарської комісії № 2 клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги військово-медичного клінічного центру південного регіону Міністерства оборони України від 13 серпня 2024 року № 942 ОСОБА_1 13.08.2024 проведено медичний огляд ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): ламелярний розрив сітківки лівого ока та рекомендовано подальше лікування у Державній установі “Інститут очних хвороб та тканинної терапії ім. В. П. Філатова Національної академії медичних наук України”.
Ухвалами Першого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2025, від 14.04.2025, від 21.05.2025 витребувано у Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення ОСОБА_1 , аркуш бесіди ОСОБА_1 перед її звільненням.
На виконання ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2025 відповідачем надано рапорт ОСОБА_1 від 17.07.2024 про звільнення з військової служби за контрактом відповідно до пп. «а» п. 3 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі). До рапорту додано копії документів: довідка про склад сім`ї та проживання № 508 від 19.06.2024; копія паспорту ОСОБА_1 , копія витягу з реєстру територіальної громади, копія картки платника податків ОСОБА_1 .
В рапорті відсутнє посилання ОСОБА_1 про необхідність медичного огляду, а до рапорту не надавалося направлення позивача на ВЛК.
Також відповідачем надано обхідний лист ОСОБА_1 , в якому також позивачем не зазначалася необхідність проходження нею медичного огляду.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що огляд позивача військово-лікарняною комісією був проведений вже після досягнення нею граничного віку та після звільнення зі служби, а саме 13 серпня 2024 року. Позивачем не надано доказів про проходження ВЛК до звільнення зі служби, тому відповідач правомірно прийняв наказ від 03.08.2024 № 224, яким звільнено ОСОБА_1 з військової служби у відставку відповідно до підпункту “а” пункту 3 частини 5 статті 26 Закону № 2232-ХІІ за (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі).
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також засади проходження в Україні військової служби передбачені Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232).
Згідно з частиною третьою статті 1 Закону № 2232 військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
На підставі частини п`ятої статті 1 Закону № 2232 від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, зокрема, під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: 
а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
б) за станом здоров`я:
на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Пунктом 7 частини першої статті 22 Закону № 2232 встановлено граничний вік перебування на військовій службі: для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу до 60 років.
Порядок звільнення зі служби регламентований Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153).
Відповідно до абзацу 4 пункту 34 Положення № 1153 контракт припиняється (розривається) у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (у разі дострокового припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби або направлення для проходження військової служби до іншого військового формування з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України).
Згідно з пунктом 35 Положення №1153 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення) під час дії особливого періоду контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби за рішенням командування військової частини у період протягом строку проведення мобілізації та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації - на підставах, передбачених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
На підставу пункту 235 Положення № 1153 військовослужбовці протягом 12 місяців до досягнення граничного віку перебування їх на військовій службі направляються для визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я на обстеження до військово-лікарської комісії, висновки якої враховуються під час визначення підстав звільнення з військової служби. Військовослужбовці, про залишення яких на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі рішення не прийнято, підлягають звільненню з військової служби на підставі документів, визначених Міністерством оборони України.
Військовослужбовці, які звільняються з військової служби на підставах, передбачених пунктами "г", "ґ", "е" частини третьої, підпунктами "ґ", "д", "е" пункту 1, підпунктом "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктами "д", "е", "є", "з", "и" та "о" пункту 1, підпунктами "д" - "з" та "м" пункту 2, підпунктом "в" пункту 3 частини п`ятої, підпунктами "д" - "ж" пункту 1, підпунктами "ґ" - "є" пункту 2, підпунктом "в" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", не направляються на обстеження військово-лікарською комісією і не підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я. Після звільнення військовослужбовців з військової служби територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, де вони будуть взяті на військовий облік, направляє їх для проходження медичного обстеження з метою визначення придатності до військової служби.
Військовослужбовці за їх бажанням можуть не направлятися на обстеження військово-лікарською комісією в разі звільнення:
у зв`язку із закінченням строку контракту;
за власним бажанням;
за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
через сімейні обставини або з інших поважних причин;
з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період;
з військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Згідно з пунктом 236 Положення № 1153 з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення.
Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 звільнено зі служби у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на військовій службі (60 років) на підставі її рапорту.
Відповідно до п. 235 Положення № 1153 позивач мала право протягом 12 місяців до досягнення граничного віку перебування її на військовій службі бути направленою на обстеження до ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я, висновки якої враховуються під час визначення підстав звільнення з військової служби.
Проте, позивачем не надано жодного доказу того, що протягом 12 місяців до досягнення нею граничного віку перебування на військовій службі, вона зверталася до відповідача з рапортом про її направлення до ВЛК. Огляд позивача військово-лікарською комісією відбувся вже після досягнення ОСОБА_1 граничного віку та після звільнення зі служби, а саме 13 серпня 2024 року.
Є безпідставними доводи апелянта, що в рапорті про звільнення ОСОБА_1 зазначала необхідність медичного огляду, оскільки наданий на вимогу апеляційного суду доказ – рапорт ОСОБА_2 від 17.07.2024, свідчить про зворотне – позивач в рапорті не повідомляла про необхідність медичного огляду, а просила звільнити її з військової служби за контрактом відповідно до пп. «а» п. 3 ч. 5 статті 26 Закону № 2232, тобто за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі.
Не містить посилань ОСОБА_1 на необхідність медичного огляду і обхідний лист позивача від 24.07.2024.
Отже, позивачем не надано, а судом не встановлено доказів того, що позивач до звільнення з військової служби проходила військово-лікарську комісію або зазначала керівництву військової частини про необхідність надання їй направлення на ВЛК до її звільнення зі служби.
Оскільки на час звільнення позивача з військової служби у відповідача були відсутні дані про проходження позивачем військово-лікарської комісії, відсутній висновок військово-лікарської комісії про непридатність позивача до військової служби, позивач досягла 60 років, тому відповідачем правомірно прийнятий наказ від 03.08.2024 № 224 про звільнення ОСОБА_1 не за станом здоров`я, а відповідно до пп.“а” п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232 за (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі).
Зазначене свідчить про відсутність підстав для скасування наказу відповідача про звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Оскільки позовні вимоги про поновлення на військовій службі та стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про скасування наказу про звільнення, тому вони також не підлягають задоволенню.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до ст.139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Біленка Євгена Леонідовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі № 200/6140/24 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі № 200/6140/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 18 червня 2025 року.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 18 червня 2025 року.

Головуючий суддя                                                            І.Д. Компанієць

Судді                                                                                Т.Г. Гаврищук

                                                                                І.В. Сіваченко