ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2248/25 Справа № 175/9937/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.
       за участю секретаря Паромової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання громадянина безвісно відсутнім, заінтересована особа Управління реєстрації повноважень і ведення реєстру територіальної громади, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024 року  ОСОБА_1  звернулася до суду із заявою про визнання громадянина безвісно відсутнім, заінтересована особа Управління реєстрації повноважень і ведення реєстру територіальної громади.
В обґрунтування вимог заяви, яка уточнювалася в ході судового розгляду справи,  ОСОБА_1  посилалася на те, що з 21 червня 2016 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу у них народилася дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням ОСОБА_4 ”янського міськрайонного суду від 21 квітня 2023 року у справі №243/998/23 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу — задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 . Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , зареєстрований 21 червня 2016 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №345. Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_7 залишено без змін. Заявник вказує, після розірвання шлюбу ОСОБА_2 поїхав зі свого постійного місця мешкання у невідомому напрямку, і дотеперішнього часу невідомо місце знаходження ОСОБА_2 . ОСОБА_1 зазначає, визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім необхідно їй для перереєстрації доньки за іншою адресою, що неможливо без згоди батька. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Слов”янська Донецької області, безвісно відсутнім.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання громадянина безвісно відсутнім, заінтересована особа Управління реєстрації повноважень і ведення реєстру територіальної громади.
Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2025 року виправлено допущену описку в тексті рішення суду від 11 листопада 2024 року, зазначивши прізвище особи, яку заявник ОСОБА_1 просила визнати безвісно відсутньою, по всьому тексту рішення - “ ОСОБА_2 ” (а.с.59).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить рішення суду від 11 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог її заяви, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частиною першою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України.
Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
        Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою (пункт 3 частини другої статті 293 ЦПК України).
Згідно з положеннями статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місце перебування якої невідоме (частина перша статті 307 ЦПК України).
Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою (частина перша статті 308 ЦПК України).
        Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.
За положеннями статті 43 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.
Зазначена норма права передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник
для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.
Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.
Вказане відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2024 року у справі № 183/7128/23, від 07 травня 2018 року в справі № 225/1297/17, від 22 листопада 2018 року в справі № 225/882/17, від 05 лютого 2020 року в справі № 756/17293/17, від 06 травня 2020 року в справі № 760/3112/16-ц. 
       Встановлено, 21 червня 2016 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , актовий запис №345 (а.с.9, 10).
Від шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народилася дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).
       Рішенням Слов”янського міськрайонного суду від 21 квітня 2023 року у справі №243/998/23 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу — задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 . Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , зареєстрований 21 червня 2016 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №345. Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_7 залишено без змін (а.с.9, 10).
       01 березня 2024 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище на - ОСОБА_9 (а.с.11).
       Звернувшись до суду із вказаною заявою, ОСОБА_1 просила суд визнати свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 безвісно відсутнім, зазначаючи, що це їй потрібно з метою перереєстрації місця проживання доньки за іншою адресою (а.с.16).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Слід зазначити,  для визнання фізичної особи безвісно відсутньою потрібна наявність всіх підстав: 1) особа відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; 2) протягом цього року в місці, де вона постійно проживала немає відомостей про місце її перебування; 3) встановити місце перебування особи неможливо; 4) згідно зі ст. 306 ЦПК України необхідно, щоб були серйозні причини, які б обумовлювали необхідність визнання фізичної особи безвісно відсутньою.
Суд  має визначити коло заінтересованих у розгляді справи осіб та їх процесуальний статус. Мотивованою ухвалою такі особи допускаються або залучаються до участі у справі та повідомляються про час і місце розгляду справи в передбаченому законом порядку. Коло таких осіб зумовлюється метою, для якої заявникові необхідно визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою. Наприклад, заінтересованими особами у цих справах можуть бути члени родини заявника та інші особи, які мають право на одержання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, якщо справа порушена з метою призначення пенсії заявнику або його дітям. 
Заявник ОСОБА_1 є колишньою дружиною ОСОБА_2 та на теперішній час вже не є членом родини чи близьким родичем ОСОБА_2 . 
Крім того, належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_2 протягом одного року за його останнім відомим місцем проживання заявник суду не надала, в матеріалах справи такі докази відсутні.
       Сам по собі факт втрати зв`язку заявника із колишнім чоловіком ОСОБА_2 і фактична відсутність у заявника відомостей про його місце перебування не є безумовною підставою для визнання особи безвісно відсутньою.
За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім.
Посилання в апеляційній скарзі на доведеність вимог заяви є необґрунтованими належними доказами у справі.
Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  — залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

       Повний текст постанови складено 27 серпня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова