ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року 
м. Київ

cправа №   902/778/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,
секретар судового засідання - Письменна О. М., 
за участю представників:
позивача - не з`явилися,  
відповідача - не з`явилися,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Фізичної особи - підприємця Баришева Семена Олеговича
про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Фізичної особи - підприємця Баришева Семена Олеговича
до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області
про визнання незаконним розпорядження та визнання укладеним договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та судових рішень

1.1. Фізична особа - підприємець Баришев Семен Олегович (далі - ФОП Баришев С. О.) звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою до Стрижавської селищної ради про визнання незаконним та скасування розпорядження Стрижавської селищної ради від 14.05.2024 №   84 "Про скасування земельних торгів в електронній торговій системі з ідентифікатором LRE001-UA-20240412-77486"; зобов`язання Стрижавської селищної ради укласти договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 0520655900:04:002:0731, площею 0,1500 га цільове призначення: 03.15 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, яка розташована на території Стрижавської селищної територіальної громади за адресою: вул. Алеї, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, із ФОП Баришевим   С.   О. 

1.2. 02.10.2024 позивач подав заяву про зміну предмета позову, в якій просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Стрижавської селищної ради від 14.05.2024 №   84 "Про скасування земельних торгів в електронній торговій системі з ідентифікатором LRE001-UA-20240412-77486"; визнати укладеним з дати набрання рішенням у цій справі законної сили договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 0520655900:04:002:0731, площею 0,1500 га, цільове призначення: 03.15 - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що розташована на території Стрижавської селищної територіальної громади за адресою: вул. Алеї, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, у редакції, викладеній позивачем у цій заяві. 

1.3. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 15.01.2025 (суддя Міліціанов Р. В.) у справі № 902/778/24 позов ФОП Баришева С.   О. задоволено частково, визнано укладеним між ФОП Баришевим С.   О. та Стрижавською селищною радою з дати набрання чинності рішення суду у цій справі договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 0520655900:04:002:0731, площею 0,1500 га, цільове призначення: 03.15 - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що розташована на території Стрижавської селищної територіальної громади за адресою: вул. Алеї, смт. Стрижавка, Вінницький район, Вінницька область, у редакції, викладеній у заяві про зміну предмету позову.

1.4. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.03.2025 у справі №   902/778/24 рішення Господарського суду Вінницької області від 15.01.2025 у справі №   902/778/24 в частині задоволення позову ФОП Баришева С. О. про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ФОП Баришева С. О. в частині визнання укладеним договору оренди земельної ділянки відмовлено.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 15.01.2025 у справі №   902/778/24 в частині відмови у задоволенні позову ФОП Баришева С.   О. про визнання незаконним розпорядження Стрижавської селищної ради від 14.05.2024 №   84 змінено в мотивувальній частині та викладено в редакції цієї постанови.

1.5. Постановою Верховного Суду від 27.05.2025 у справі №   902/778/24 касаційну скаргу ФОП Баришева С. О. задоволено, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.03.2025 у справі № 902/778/24 скасовано, а рішення Господарського суду Вінницької області від 15.01.2025 у справі № 902/778/24 залишено в силі.

2. Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення та заперечень на неї

2.1. ФОП Баришев С. О. звернувся 02.06.2025 до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 902/778/24.

2.2. ФОП Баришев С. О. у заяві про ухвалення додаткового рішення у справі №   902/778/24 просить долучити до матеріалів справи докази про надання та оплату правової допомоги та стягнути зі Стрижавської селищної ради на користь ФОП Баришева С. О. витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної та касаційної інстанцій.

2.3. Ухвалою Верховного Суду від 03.06.2025 у справі № 902/778/24 призначено розгляд заяви ФОП Баришева С. О. про ухвалення додаткового рішення у справі №   902/778/24 у відкритому судовому засіданні на 10.06.2025. 

2.4. 10.06.2025 розгляд заяви ФОП Баришева С. О. про ухвалення додаткового рішення у справі № 902/778/24 не відбувся у зв`язку з технічним збоєм у локальній мережі Верховного Суду та призупиненням роботи електронних сервісів та автоматизованих систем Верховного Суду, тому ухвалою Верховного Суду від 10.06.2025 у справі № 902/778/24 призначено розгляд зазначеної заяви у відкритому судовому засіданні на 01.07.2025. 

2.5. Стрижавська селищна рада 06.06.2025  подала до Верховного Суду заперечення на заяву ФОП Баришева С. О. про прийняття додаткового рішення, в яких просить залишити без розгляду заяву ФОП Баришева С. О. про ухвалення додаткового рішення, а у випадку задоволення судом заяви ФОП Баришева С. О. про ухвалення додаткового рішення - зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1000,00 грн.   

3. Розгляд заяви та позиція Верховного Суду

3.1. Розглянувши заяву ФОП Баришева С. О. про ухвалення додаткового рішення у справі №   902/778/24, Верховний Суд вважає, що зазначену заяву необхідно задовольнити частково з огляду на таке.

3.2. За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

3.3. Приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

3.4. Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

3.5. Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

3.6. Пунктом 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

3.7. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

3.8. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2)   визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №   910/9714/22, від 03.10.2019 у справі №   922/445/19, постановах Верховного Суду від 20.01.2025 у справі № 910/12395/22, від 03.12.2024 у справі №   922/3448/23, від 24.09.2024 у справі №   910/13177/23.

3.9. Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

3.10. Відповідно до частин 1- 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

3.11. Згідно із частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)   складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)   обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

3.12. При застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Подібний висновок викладений у додаткових постановах Верховного Суду від 28.01.2025 у справі № 910/299/24, від 27.02.2024 у справі № 910/743/23, 06.02.2024 у справі № 904/1270/22, від 30.04.2024 у справі № 922/1812/23.

3.13. У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

3.14. У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

3.15. Отже, загальне правило розподілу судових витрат передбачене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте в частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу, та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Подібний висновок викладений у додаткових постановах Верховного Суду від 28.01.2025 у справі № 910/299/24, від 21.05.2024 у справі №   918/775/23, від 27.02.2024 у справі №   910/743/23, від 04.07.2023 у справі № 924/295/22.

3.16. Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)   дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

3.17. Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи із принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

3.18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (пункт 268), від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

3.19. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії чи бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

3.20. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони щодо розподілу витрат або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5- 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

3.21. У такому випадку суд, керуючись частинами 5- 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.04.2024 у справі №   913/50/22, від 09.04.2024 у справі №   910/11443/22, від 14.03.2024 у справі № 904/141/20.

3.22. Крім того, Верховний Суд зазначає, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати. Такі форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.07.2024 у справі №   910/11499/23, від 09.07.2024 у справі №   910/6143/23, від 04.06.2024 у справі №   913/50/22.

3.23. Фіксований розмір гонорару означає, що в разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору та призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

3.24. Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи таке питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постановах Верховного Суду від 02.07.2024 у справі №   910/2871/23, від 16.07.2024 у справі №   910/11499/23, від 16.04.2024 у справі №   922/1812/23, від 17.01.2024 у справі №   910/2158/23, від 06.06.2024 у справі №   911/248/21 (911/2367/22).

3.25. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом, тощо. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 та постановах Верховного Суду від 16.07.2024 у справі №   910/11499/23, від 17.04.2024 у справі № 916/3309/23.

3.26. За змістом частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

3.27. ФОП Баришев С. О. звернувся 02.06.2025 до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 902/778/24, в якій просить стягнути зі Стрижавської селищної ради витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної та касаційної інстанцій.

Щодо витрат на правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції

3.28. Дослідивши заяву ФОП Баришева С. О. про ухвалення додаткового рішення у справі №   902/778/24, а також надані заявником докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, подані до суду апеляційної інстанції, колегія суддів установила, що ФОП Баришев С. О. 12.03.2025 подав до Північно-західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу Стрижавської селищної ради, складений адвокатом Федик Ю. Ю.

3.29. У відзиві на апеляційну скаргу ФОП Баришев С. О. повідомив про те, що він поніс судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. 

ФОП Баришев С.   О. у цьому відзиві на апеляційну скаргу Стрижавської селищної ради зазначив, що адвокат надав йому послуги з професійної правничої допомоги, зокрема, підготовлено відзив на апеляційну скаргу Стрижавської селищної ради, вартість послуг становить 3000,00 грн. ФОП Баришев С.   О. також зазначив, що адвокат буде здійснювати представництво його інтересів у суді апеляційної інстанції, вартість послуг становить 2000,00 грн. 

3.30. На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000,00 грн ФОП Баришев С.   О. 12.03.2025 надав до Північно-західного апеляційного господарського суду:
- ордер на надання правничої допомоги від 12.03.2025, виданий адвокату Федик   Ю.   Ю.;
- копію договору про надання правової допомоги від 27.05.2024, укладеного між ФОП Баришевим С.   О. та адвокатом Федик Ю. Ю.;
- копію додаткової угоди від 25.09.2024 № 1 до договору про надання правової допомоги від 27.05.2024;
- копію додаткової угоди від 07.03.2025 № 2 до договору про надання правової допомоги від 27.05.2024, згідно з якою адвокат на виконання умов договору про надання правової допомоги від 27.05.2024 зобов`язувалася підготувати та подати до Північно-західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу Стрижавської селищної ради у справі № 902/778/24, представляти інтереси клієнта у Північно-західному апеляційному господарському суді у справі № 902/778/24. Згідно з умовами цієї угоди вартість послуг (гонорар) адвоката за надання послуг становить 5000,00 грн (фіксований);
- копію квитанції до прибуткового касового ордера від 07.03.2025 №   07/03/2025 про прийняття адвокатом Федик Ю. Ю. 5000,00 грн. 

3.31. Верховний Суд установив, що адвокат Федик Ю.   Ю., яка діяла на підставі договору про надання правової допомоги від 27.05.2024, а також ордера на надання правничої допомоги від 12.03.2025 №   1185740, підготувала та подала до Північно-західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу Стрижавської селищної ради, а також взяла участь у судовому засіданні 24.03.2025 в Північно-західному апеляційному господарському суді. 

Отже, розмір судових витрат ФОП Баришева С.   О. на правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції, підтверджується доказами, які наявні в матеріалах справи, становить 5000,00 грн, є обґрунтованим, співмірним зі складністю справи, обсягом наданих позивачу послуг, відповідає критеріям реальності та необхідності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відтак витрати на правничу допомогу, в розмірі 5000,00 грн, понесені ФОП Баришевим С. О. в суді апеляційної інстанції, слід стягнути зі Стрижавської селищної ради.  

Щодо витрат на правничу допомогу, понесених в суді касаційної інстанції

3.32. Колегія суддів установила, що в касаційній скарзі на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.03.2025 у справі №   902/778/24 ФОП Баришев С. О. зазначив, що у зв`язку з розглядом цієї справи в суді касаційної інстанції поніс 7000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу; докази понесення цих витрат буде надано позивачем у строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

3.33. 02.06.2025, тобто у 5-денний строк після ухвалення постанови Верховного Суду від 27.05.2025 у справі № 902/778/24, ФОП Баришев С. О. звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №   902/778/24. У заяві ФОП Баришев С. О. навів опис робіт, наданих адвокатом, зокрема: складання процесуальних та інших документів у суді касаційної інстанції - 7000,00 грн. 

До заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №   902/778/24 ФОП Баришев С. О. долучив докази:
- довіреність від 22.03.2025, видану на ім`я адвоката Хейніса О. Г.;
- копію договору про надання правової допомоги від 27.05.2024, укладеного між ФОП Баришевим С. О. та адвокатом Хейнісом О. Г.;
- копію додаткової угоди від 14.04.2025 № 3 до договору про надання правової допомоги від 27.05.2024, згідно з якою адвокат на виконання умов договору про надання правової допомоги від 27.05.2024 зобов`язався підготувати та подати до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.03.2025 у справі № 902/778/24, представляти інтереси клієнта у Верховному Суді у справі №   902/778/24. Згідно з умовами цієї угоди вартість послуг (гонорар) адвоката за надання послуг становить 7000,00 грн (фіксований);
- копію квитанції до прибуткового касового ордера №   14/04/25 про прийняття адвокатом Хейнісом О. Г. 7000,00 грн.

3.34. Оскільки в касаційній скарзі ФОП Баришев зазначив, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу буде надано позивачем у строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України,  а 02.05.2025 ФОП Баришев С. О. подав наведені докази, то доводи Стрижавської селищної ради про те, що ФОП Баришев С. О. не дотримався порядку та строків подання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції є необгрунтованими. 

3.35. За змістом додаткової угоди від 14.04.2025 № 3 до договору про надання правової допомоги від 27.05.2024 адвокат на виконання умов договору про надання правової допомоги від 27.05.2024 зобов`язався підготувати та подати до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.03.2025 у справі № 902/778/24, а також представляти інтереси клієнта у Верховному Суді у справі № 902/778/24. Оскільки адвокат Хейніс   О. Г. не здійснював представництво ФОП Баришева С.   О. в суді касаційної інстанції, то розмір судових витрат ФОП Баришева С.   О. на правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 7000,00 грн є неспівмірним із обсягом наданих адвокатом послуг, тому з урахуванням заперечень відповідача підлягає зменшенню до 5000,00 грн. 

Відтак доводи Стрижавської селищної ради про неспівмірність розміру судових витрат ФОП Баришева С.   О. на правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 7000,00 грн частково підтвердилися. 

3.36. За таких обставин, ураховуючи наявність заперечень відповідача щодо заяви ФОП Баришева С.   О. про ухвалення додаткового рішення у справі № 902/778/24, в яких заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а також зважаючи на часткову неспівмірність розміру витрат ФОП Баришева   С.   О. на правничу допомогу в суді касаційної інстанції із обсягом наданих послуг, беручи до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, Верховний Суд із урахуванням вимог статей 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку про часткове задоволення заяви ФОП Баришева С. О. про ухвалення додаткового рішення у справі № 902/778/24 та стягнення зі Стрижавської селищної ради на користь ФОП Баришева С. О. 5000,00 грн витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, та 5000,00 грн витрат на правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції. В іншій частині заяви ФОП Баришева С. О. про ухвалення додаткового рішення у справі № 902/778/24 слід відмовити.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ :

1. Заяву Фізичної особи - підприємця Баришева Семена Олеговича про ухвалення додаткового рішення у справі № 902/778/24 задовольнити частково.

2. Стягнути зі Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області на користь Фізичної особи - підприємця Баришева Семена Олеговича 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, та 5000 (п`ять тисяч) 00 коп. витрат на правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції.

3. В іншій частині заяви ФОП Баришева С. О. про ухвалення додаткового рішення у справі №   902/778/24 відмовити.

4. Доручити Господарському суду Вінницької області видати накази на виконання цієї додаткової постанови.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                            Н. О. Багай

Судді                                                                                                                             Т. Б. Дроботова                                                                                                         

  Ю. Я. Чумак