Кропивницький апеляційний суд 

Справа № 33/4809/452/25                 Головуючий у суді І інстанції: Голосеніна Т.В.
Категорія: ст.130 КУпАП         Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2025 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду                                 Бондарчук Р.А., 
з участю:
особи, яка притягнута до відповідальності -                                  ОСОБА_1 
представника особи, яка притягнута до відповідальності - адвоката Сердюк О.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький апеляційну адвоката Сердюк О.Є., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 червня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрово Кіровоградсткої області, громадянина України, з загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні 1 неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 
ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Згідно постанови суду 14 вересня 2024 року о 22:02 год. у м. Олександрія, проспект Соборний, 14 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2110 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, млява мова, запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, від проходження у огляду у встановленому законодавством порідку, на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Сердюк О.Є., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що як слідує, з протоколу про адміністративне правопорушення Серії ЕПРІ № 129465 від 14.09.25 апелянт вину свою не визнав та не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, та наполягав його пройти або за місцем зупинки з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, або в найближчому закладі охорони здоров`я. Але в проведенні такого огляду йому було відмовлено.
Посилання в оскаржуваній постанові на відеозапис з нагрудної камери поліцейського яким нібито на думку суду задокументовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння спростовується саме цим же відеозаписом, який не містить такої відмови, оскільки містить п`ять окремих відео файлів, які не забезпечують безперервну відео фіксацію процесу документування факту вчинення адміністративного, що пояснюється штучним створенням доказової бази з метою незаконного притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Очевидним та незаперечним є той факт, що відео, яке додано до протоколу є не повним та містить ознаки монтажу, відео «склеєно» з п`яти відеофайлів.
При цьому, слід відмітити, що на відсутній частині відео де ОСОБА_1 погоджується на проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння та наполягає на його проведенні, проте не за допомогою газоаналізатора або в закладі охорони здоров`я.
Вважає, що відбулись маніпуляції з доказовою базою з боку працівників правоохоронного органу з метою незаконного притягнення до адміністративної відповідальності апелянта, а саме штучно були створені докази та скеровані до суду.
На думку апелянта, направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом в сані алкогольного чи наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження необхідного огляду, однак це відповідними доказами не підтверджується, факт відмови належними та допустимими доказами доведено не було, просить закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутність факту відмови від проходження огляду. 

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції – залишити без змін, з таких підстав.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015  № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).
Відповідно до ст. 266 КУпАП, водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

При цьому, вина  ОСОБА_1 у вчиненні в правопорушення підтверджується доказами, які суд дослідив під час розгляду адміністративної справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 129465 від 14.09.2025, яким підтверджується, що саме 14 вересня 2024 року о 22:02 год. у м. Олександрія, проспеккт Соборний, 14, мало місце правопорушення, яке ставиться в вину  ОСОБА_1 ;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду в закладі охорони здоров`я;
- відеозаписами на DVD-R диску, на яких зафіксовано, що працівники поліції, виконуючи свої прямі обов`язки, спілкувалися з іншим водієм на автодорозі. В цей час повз них проїжджає транспортним засобом ВАЗ 2110 н.з. НОМЕР_1 , водій побачивши працівників поліції, прискорившись, від`їжджає. Працівники поліції на патрульному авто починають переслідувати та подають світлові знаки для зупинки. Після зупинки ОСОБА_1 вийшов до працівників поліції. Під час діалогу працівник поліції зазначив, що в нього є підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, так як мова останнього є нечітка, хитка ходка та запах алкоголю, та запропонував йому пройти огляд на визначення стану сп`яніння. При цьому, на відеозаписі зафіксовано чітка відмова ОСОБА_4 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в умовах закладу охорони здоров`я. Також, зафіксовано пояснення ОСОБА_1 відповідно до яких останній не заперечує факт вживання ним алкоголю та відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки в цьому немає жодного сенсу.

Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази, апеляційний суд погоджується з висновком судді районного суду про те, що дії працівника поліції є правомірними і відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а протокол про адміністративне правопорушення щодо наявності в діях  ОСОБА_1 порушень вимог 2.5 ПДР України складений відповідно до вимог чинного законодавства.
Доводи апеляції про відсутність доказів у справі про адміністративне правопорушення, є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
А тому, факт порушення п. 2.5 ПДР - є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та наступає незалежно від того чи особа перебували в стані сп`яніння чи ні, оскільки законодавцем чітко передбачено імперативний обов`язок водія проходження відповідного огляду. 
В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують факт керування 
 ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2110 н.з. НОМЕР_1 , а також факт відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в умовах закладу охорони здоров`я. 
А тому, вказані дії  ОСОБА_1 утворюють самостійний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
При цьому, на відеозаписі зафіксовано пояснення ОСОБА_1 відповідно до яких останній не заперечує факт вживання ним алкоголю. 

Доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції відмовлено ОСОБА_1 у проведенні огляду є такими, що не знайшли своє підтвердження та спростовується відеозаписами наявними в матеріалах справи відповідно до яких працівники поліції пропонували ОСОБА_1 проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і в умовах закладу охорони здоров`я. 
Зокрема, на відеозаписі зафіксовано чіткі пояснення ОСОБА_1 відповідно до яких останній не заперечує факт вживання ним алкоголю та відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки в цьому немає жодного сенсу.

Що стосується доводів про визнання відеозапису неналежним доказом, необхідно зазначити наступне. 
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Наявний у справі диск відеозапису є належними та допустимими доказами. Докази на підтвердження протилежного, в матеріалах справи відсутні.
Необхідно зазначити про те, що  ОСОБА_1 та його захисник Сердюк О.Є. не оспорюють дійсність даних зафіксовані на відеозаписі. 
А тому, враховуючи те, що інформація яка міститься на відеозаписі не оспорюється жодними учасниками справи ні в суді першої та апеляційної інстанції, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що докази, які містяться на диску є достатніми та необхідними для встановлення вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. 

       Доводи про невідповідність дій працівника поліції вимогам КУпАП не можуть бути враховано, оскільки перевіркою матеріалів справи встановлено, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 складені у відповідності до вимог КУпАП.

       Доводи про те. що працівники поліції направили  ОСОБА_1 не до найближчого закладу охорони здоров`я, судом не можуть бути враховані оскільки на відеозаписі зафіксована чітка відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і в умовах закладу охорони здоров`я. 

       В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже,  ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
При цьому, з відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1 чітко усвідомлював про складання відносно нього протоколу та про наслідки у разі притягнення його до адміністративної відповідальності, а також мав можливість пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в умовах закладу охорони здоров`я. 
При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Врахувавши вказані обставини суд призначив  ОСОБА_1  адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим. 
Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено. 
За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях 
 ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, а його винуватість у вчиненні даного правопорушення, підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.
На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу адвоката Сердюк О.Є., яка діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 червня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду                         Р.А. Бондарчук