ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1362/25 Справа № 243/1371/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Воронков Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 червня 2025 року                                                        м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Кулініч Ю.А., за участю захисника Полянчука В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Полянчука В.Б. на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови, 05.02.2025 року о 23 год. 35 хв. за адресою: м. Слов`янськ, вул. Колонтаївська, біля буд. 20, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI A4, н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки із залученням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Алкотест Драгер 6820» у встановленому законом порядку, отриманий результат склав 1,13% проміле, тест №744. З результатом водій згоден. Своїми діями порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Полянчук В.Б. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, або ж вирішити питання щодо можливості призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. Вважає, що судом не було здійснено повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи. Виказує сумніви щодо достовірності результатів огляду, оскільки на момент проведення огляду сплинув шестимісячний строк з моменту останньої повірки приладу, за допомогою якого було проведено огляд. Вказує на порушення порядку огляду, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, і його огляд не належить до повноважень працівників поліції. Звертає увагу на безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та на необґрунтованість вимоги інспектора про необхідність проходження огляду. Наголошує на порушенні прав ОСОБА_1 на захист, оскільки під час складання матеріалів останньому не було роз`яснено його права та обов`язки. Просить визнати складений протокол неналежним та недопустимим доказом, оскільки після його підписання ОСОБА_1 до протоколу були внесені виправлення. Зазначає, що рапорт працівника поліції не може вважатись належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Вважає, що під час оформлення матеріалів працівниками поліції були допущені порушення, тому додані до протоколу докази, з урахуванням доктрини «плодів отруйного дерева» є недопустимими. Зауважує, що право керування транспортними засобами потрібне ОСОБА_1 для проходження військової служби та виконання покладених на нього обов`язків військової служби, тому, вважає за можливе застосувати аналогію закону та призначити ОСОБА_1 , відповідно до ст. 69 КК України, більш м`яке стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому, відповідно до п. 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка була затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
За змістом п.2.9 «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт скоєння адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджуються наступними доказами. 
Протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 010876 від 05.02.2025 року, згідно якого 05.02.2025 року о 23 год. 35 хв. за адресою: м. Слов`янськ, вул. Колонтаївська, біля буд. 20, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI A4, н/з НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6820 № приладу ARMK 0037, результат 1,13 ‰, з результатом згоден, від керування відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, тремтіння рук. Результат огляду на стан сп`яніння – позитивний 1,13 ‰, з яким ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його особистим підписом.
Роздруківкою тестування на алкоголь за допомогою «Alcotest 6820 Drager», тест № 744 від 05.02.2025 року, з якої вбачається, що 05.02.2025 року о 23:46 годині протестовано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого виявлено 1,13 ‰. Роздруківка містить підпис ОСОБА_1 .
Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1  транспортним засобом AUDI A4, н/з  НОМЕР_1 , виявлення у  ОСОБА_1  ознак сп`яніння,  здійснення огляду на стан сп`яніння за допомогою Alcotest Drager, зафіксовано результат 1,13 ‰, з яким ОСОБА_1 погодився. 
Рапортом інспектора, згідно якого 05.02.2025 року о 23:35 під час патрулювання в м. Слов`янськ, вул. Колонтаївська біля буд. 20, під час дії комендантської години згідно п. 7 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим військового стану» було зупинено транспортний засіб AUDI A4, н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, водій погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotest Drager 6820, тест № 744, результат 1,13 ‰. Водій з результатом згоден. Складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Надані суду докази в їх сукупності є належними та достатніми доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та, на думку апеляційного суду, забезпечують такий рівень доказування, який не залишає розумних сумнівів у доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у протоколі містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, про застосування технічних засобів для виявлення правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції поклав не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , а в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).
Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами.
Протокол підписаний ОСОБА_1 , який будь-яких зауважень у протоколі не зазначив. Підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.
З оглянутого судом відеозапису встановлено, що процедура проходження огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння була проведена відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015№ 1452/735.
Апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.
На долученому до протоколу відеозапису відображено факт зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, здійснення огляду на стан сп`яніння за допомогою Alcotest Drager, зафіксовано результат 1,13 ‰, з яким ОСОБА_1 погодився.
Отже, вказаний відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Підстав для визнання відеозапису недопустимим доказом апеляційний суд не вбачає.
       Виказані в апеляційній скарзі сумніви щодо приладу Alcotest Drager, за допомогою якого проводився огляд, на увагу не заслуговують з огляду на наступне.
       Пунктом 1 статті 17 вказаного Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
       Тобто, газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, в тому числі і прилад «Drager Alcotest 6820» можуть надалі експлуатуватись за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та перевірки після ремонту.
       Частиною 2 статті 8 вказаного Закону встановлено, що експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.
       Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alcotest 6820» № ARHK-0037 відповідає вимогам ДСТУ.
       Вказане свідоцтво чинне до 30 липня 2025 року.
       Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився 05 лютого 2025 року, тобто в межах строку дії вказаного свідоцтва.
       Отже у апеляційного суду відсутні сумніви щодо достовірності результатів технічного засобу та правомірності його використання для огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.
       Огляд проводився за згодою ОСОБА_1 . Доказів на підтвердження того, що останній вимагав надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу Drager Alcotest 6820, за допомогою якого проходився огляд на стан сп`яніння, безпосередньо перед проведенням огляду, в матеріалах справи не міститься.
Посилання в апеляційній скарзі на безпідставну зупинку транспортного засобу на увагу не заслуговують, оскільки транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений під час дії комендантської години, що дає працівникам поліції законні підстави для зупинки транспортних засобів.
Доводи апеляційної скарги про порушення порядку огляду, так як ОСОБА_1 є військовослужбовцем і у працівників поліції відсутні повноваження на проведення огляду військовослужбовців, не можуть бути взяті до уваги, оскільки положення ст. 266-1 КУпАП не розповсюджуються на осіб, які керують транспортними засобами.
Доводи апеляційної скарги про не роз`яснення ОСОБА_1 його прав і обов`язків спростовуються доданим до протоколу відеозаписом та власноручним підписом ОСОБА_1 у протоколі.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що рапорт працівника поліції є неналежним доказом, на увагу не заслуговують, оскільки рапорт є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій, наведені у рапорті дані повністю узгоджуються з іншими матеріалами провадження щодо послідовності дій працівників поліції при оформлені ними протоколу про адміністративне правопорушення.
Щодо доводів апеляційної скарги про можливість призначення ОСОБА_1 більш м`якого стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд зазначає, що вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. 
Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Суд не вправі при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Полянчука В.Б. залишити без задоволення.
Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя