ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/1675/25	Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/735/25 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
за участі секретаря — Панькевич Т.І.
та позивача ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/1675/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2025 року, постановлену суддею Позняком В.М., у справі за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали суду у справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації “Садівниче товариство “Вітамін” про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:        
у квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до суду про роз`яснення ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації “Садівниче товариство “Вітамін” про захист прав споживачів.
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації “Садівниче товариство “Вітамін” про захист прав споживачів — відмовлено.
       Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким роз`яснити у порядку якого судочинства (адміністративного, господарського, кримінального, за нормами КУпАП, антикорупційного) підлягає судовому розгляду позов про захист прав споживачів.
       В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що закриваючи провадження у справі суд повинен роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
       Крім цього, у резолютивні частині оскаржуваної ухвали суду не вказано, що провадження у справі слід закрити тому, що ця справа взагалі не підлягає розгляду у судах, статус яких визначається, як всіма існуючими процесуальними кодексами України та Законом України “Про судоустрій та статус суддів”.
       Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не поступав.
       У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній.
       Громадська організація “Садівниче товариство “Вітамін” повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документа.
       Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
       Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності громадської організації “Садівниче товариство “Вітамін”, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце слухання справи
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
       Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
       Судом встановлено, що у січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до громадської організації “Садівниче товариство “Вітамін” про визнання протиправними дії відповідача, які пов`язані із незаконним складанням 11 січня 2025 року акту “Про порушення користування електроенергією на території СТ “Вітамін” та скасування вказаного акту. 
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2025 року, яка залишена без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 17 квітня 2025 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації “Садівниче товариство “Вітамін” про захист прав споживачів закрито на підставі вимог пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
       У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до суду про роз`яснення ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації “Садівниче товариство “Вітамін” про захист прав споживачів.
       Відмовляючи у задоволені заяви про роз`яснення ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що як мотивувальна, так і резолютивна частини рішення суду є чіткою та зрозумілою, оскільки вимоги позивача не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду.
       З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке.
       Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. 
       У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року за № 14 зазначено, що роз`яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.
       Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що в заяві про роз`яснення рішення має бути зазначено, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.
       Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим як для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.
       Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За таких обставин, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
       Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. 
       Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.
       Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини і має бути ефективним.
       Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.
       Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду із позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Такі позови не підлягають судовому розгляду.
       Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.
       Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
       Закриття провадження у справі — це форма закінчення розгляду справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. 
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, тобто не належить до юрисдикції суду (непідвідомча суду).
       Ця підстава включає насамперед справи, непідвідомчі суду, а також випадки звернення в суд з вимогами, які не підлягають правовому захисту.
       Враховуючи наведене, не заслуговує на увагу посилання заявника на те, що судом першої інстанції порушено норму ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а саме не зазначено, у якому порядку має розглядатися спір про визнання протиправними дій ГО “СТ “Вітамін”, які пов`язані із незаконним складанням 11 січня 2025 року акут “Про порушення користування електроенергією на території СТ “Вітамін” та скасування акту, оскільки у даному випадку позовні вимоги у даній справі не підлягають правовому захисту, адже відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, а зазначений акт може бути визнаний як доказ із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору.
       Отже, ухвала Тернопільського міськрайонного суду від 05 березня 2025 року є чіткою та зрозумілою і підстав роз`яснювати її у суду першої інстанції не було.
       Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2025 року слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.
       Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

       Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2025 року залишити без змін.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

       Повний текст судового рішення виготовлений 30 липня 2025 року.

Головуюча                                                                 Н.М. Храпак

Судді:                                                                         Б.О. Гірський

                                                                                       О.З. Костів