ПОСТАНОВА                                                         
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 липня 2025 року
м. Київ
справа № 278/6044/23
провадження № 51-5457км24
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі: 
головуючої                                                 ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
засудженого                                            ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
захисника                                                 ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
прокурора                                                   ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Житомирського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року в кримінальному провадженні № 12023060410000693 за обвинуваченням 
ОСОБА_5 ,  
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя 
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України (далі - КК).

 
 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1.        За вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 336 КК на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік 6 місяців та з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу, а також у випадку здійснення викликів будь-якими територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України прибувати за такими викликами у вказані в повістці, повідомленні, виклику дату, час і місце, незалежно від мети таких викликів.
2.       Оскарженим вироком Житомирського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року зазначений вирок у частині призначеного ОСОБА_5 покарання скасовано. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_5 за ст. 336 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. У решті вирок місцевого суду залишено без змін.
3.       Згідно з вироком  ОСОБА_5 засуджений за те, що він, будучи військовозобов`язаним, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та пройшовши 21 листопада 2022 року військово-лікарську комісію, за результатами якої визнаний здоровим та придатним до проходження військової служби, 17 жовтня 2023 року, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , відмовився від отримання повістки про необхідність прибуття 19 жовтня 2023 року о 08:30 за викликом до пункту мобілізації для подальшої відправки до військового підрозділу з метою проходження військової служби за мобілізацією з попереднім проходженням навчання, про що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 складено акт відмови від отримання повістки ОСОБА_5 та роз`яснено останньому можливість настання відповідальності згідно зі статтями 335, 336, 337 КК. Надалі ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, не маючи бажання з`явитись у визначені дату, час та місце для проходження військової служби, 19 жовтня 2023 року та у наступні дні не прибув до пункту мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 без поважних на те причин і таким чином ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.
4.       Крім цього, ОСОБА_5 09 листопада 2023 року, перебуваючи за місцем своїх неофіційних підробітків за адресою: АДРЕСА_3 , відмовився від отримання повістки про необхідність прибуття 12 листопада 2023 року о 08:00 за викликом до пункту мобілізації для подальшої відправки до військового підрозділу з метою проходження військової служби за мобілізацією з попереднім проходженням навчання, про що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 складено акт відмови від отримання повістки ОСОБА_5 та роз`яснено останньому можливість настання відповідальності згідно зі статтями 335, 336, 337 КК.12 листопада 2023 року та у наступні дні ОСОБА_5 не прибув до пункту мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 без поважних на те причин і таким чином ухилився від призову на військову службу під час мобілізації. 
 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
5.       У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на дані, які позитивно характеризують особу ОСОБА_5 , його молодий вік, визнання винуватості, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які б обтяжували покарання засудженому, його незадовільний стан здоров`я, просить вирок апеляційного суду щодо нього скасувати і залишити без змін вирок місцевого суду, яким ОСОБА_5 було звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК. 
 
Позиції інших учасників судового провадження
6.       Захисник і засуджений підтримали касаційну скаргу і просили її задовольнити.
7.       Прокурор заперечила проти задоволення касаційної скарги.
 
Мотиви Суду
8.       Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового                     провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та                        обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що        скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
9.       За приписами ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
10.   Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
11.   Обґрунтованість засудження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст. 336 КК у касаційній скарзі не заперечуються.
12.   За приписами ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
13.   Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК якщо суд, за винятком прямо зазначених у ній випадків, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
14.   Згідно з положеннями статей 370, 420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосувати більш суворе покарання, а також у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або ж у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Таке рішення апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. 
15.   У цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався.
16.   Так, приймаючи рішення про задоволення апеляційної скарги прокурора, який просив призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, яке належить відбувати реально, суд апеляційної інстанції врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу і обставини, які пом`якшують покарання, у тому числі й ті, на які посилається захисник у касаційній скарзі. 
17.   Так, апеляційним судом було враховано, що   ОСОБА_5 вчинив нетяжке кримінальне правопорушення, активно сприяв його розкриттю, визнав свою винуватість і щиро розкаявся, що дозволило розглянути справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, та не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Також апеляційний суд зважив на те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, сім`ї та утриманців не має, офіційно не працює, має місце реєстрації та проживання, а обставини, які б обтяжували йому покарання, відсутні. 
18.   Водночас судом апеляційної інстанції надано відповідну оцінку підвищеній суспільній небезпечності вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки відмова від захисту Батьківщини може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, та в умовах воєнного стану є неприпустимою. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. В умовах збройної агресії з боку іншої держави захист Вітчизни набуває особливого значення. Тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, як того вимагають положення ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 50 КК. 
19.   Встановлені у цьому кримінальному провадженні обставини не дають підстав для застосування ст. 75 КК та звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, адже у такому разі буде досягнута мета злочину, якої прагне досягнути особа, що ухиляється від призову. Доводи у касаційній скарзі захисника про молодий вік засудженого та його позитивну характеристику не підтверджуються матеріалами справи. Обране ОСОБА_5 апеляційним судом покарання відповідно до найнижчої межі санкції ст. 336 КК, за якою його засуджено, у виді позбавлення волі на строк 3 роки відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, його особі та конкретним обставинам кримінального провадження, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Вважати таке покарання несправедливим унаслідок надмірної суворості підстав не вбачається, як і не встановлено підстав для застосування положень ст. 69 КК і призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом за вчинене ним кримінальне правопорушення.
20.   Питання звільнення засудженого від покарання за хворобою може бути вирішене за наявності відповідних підстав у порядку виконання вироку відповідно до статей 537, 539 КПК місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання. 
21.   За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_5 необхідно залишити без зміни.
 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд 
 
ухвалив:
Вирок Житомирського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року щодо ОСОБА_5  залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Судді:

ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                     ОСОБА_3