ПОСТАНОВА                              
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                        
                                                                                                                
25 червня 2025 року                                             
м. Київ
 
справа № 757/37539/21-ц
провадження № 61-16991св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,                  Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач -   ОСОБА_1 ,
відповідач - Державне агенствоУкраїни з питань кіно,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Раєцький Андрій Олександрович, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року у складі судді Новака Р. В.та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року у складі колегії суддів:  Стрижеуса А. М.,Поливач Л. Д., Шкоріної О. І., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2021 року   ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до Державного агентства України з питань кіно про стягнення заборгованості по виплаті стипендії.
На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він перебував в складі Ради з державної підтримки кінематографії (далі - Рада) з 06 березня 2019 року до 06 березня 2021 рокуна підставі розпорядження Кабінету Міністрів України                            № 202-р від 06 березня 2019 року та № 227-р від 31 березня 2021 року. 
Відповідач повинен був йому сплачувати як члену Ради стипендію щомісяця за рахунок коштів загального фонду державного бюджету за програмою «Державна підтримка кінематографії» в розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (постанова Кабінету Міністрів України № 588 від 26 липня 2018 року). 
Він виконував покладені на нього обов`язки належним чином. 
За весь час перебування в складі Ради у 2019 році організовано і проведено                             22 засідання Ради, ухвалено 399 рішень, у 2020 році організовано та проведено                     20 засідань Ради, ухвалено 304 рішення, про що Держкіно прозвітувало на офіційних веб-сайтах. 
З початку діяльності Ради та до лютого 2020 році стипендія її членам не виплачувалася, у зв`язку з чим 18 листопада 2019 року члени Ради звернулися до Кабінету Міністрів України з колективним зверненням. 
З лютого 2020 року йому протягом 11 місяців нараховано стипендію у розмірі 809 270,00 грн. Відповідачем сплачено стипендію у розмірі 651 462,35 грн (з вирахуванням ПДФО 18 % та військового збору 1,5%). За січень - лютий 2021 йому сплатили 127 914,50 грн (з вирахуванням податків).
Вказував на те, що з квітня до грудня 2019 року, а також за січень 2020 року                    у відповідача існує заборгованість з виплати йому стипендії у розмірі 678 685,00 грн.
На підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути з Державного агентства України з питань кіно на його користь заборгованість у загальному розмірі 794 825,47 грн, з яких: заборгованість по виплаті стипендії - 678 685,00 грн; інфляційні нарахування - 79 707,82 грн; 3 % річних у розмірі 36 432,65 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного агентства України з питань кіно про стягнення заборгованості по виплаті стипендії відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності та необґрунтованості. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Раєцького А. О. подав апеляційну скаргу.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Раєцьким А. О., залишено без задоволення.Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
20 грудня 2024 року  ОСОБА_1 в особі представника - адвоката              Раєцького А. О. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 рокута постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року, в якій просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити, стягнувши з Державного агентства України з питань кіно на його користь заборгованість у загальному розмірі 794 825,47 грн, з яких: заборгованість по виплаті стипендії - 678 685,00 грн; інфляційні нарахування - 79 707,82 грн; 3 % річних у розмірі 36 432,65 грн.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржені судові рішення ухвалені судами попередніх інстанційз порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Доводи інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2024рокувідкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
08 січня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
 
Судами встановлено, що згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 202-р «Про утворення Ради з державної підтримки кінематографії та затвердження її складу» утворено Раду з державної підтримки кінематографії та затверджено її склад: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .
 
За період з квітня 2019 року до січня 2020 року членам Ради не виплачувалась стипендія.
 
Члени Ради з державної підтримки кінематографії, зокрема ОСОБА_1 ,                               18 листопада 2019 року звернулися із колективною заявою до Кабінету Міністрів України, в якій просили розпочати виплату стипендій та виплатити заборгованість за попередні сім місяців.
 
Листом Державного агентства України з питань кіно від 09 грудня 2019 року повідомлено, що кошторисні призначення на нарахування і виплата стипендії державним бюджетом на 2019 рік не передбачалися, і відповідно до бюджетного законодавства Держкіно не мало підстав для нарахування стипендії членам Ради та брати на облік кредиторську заборгованість у 2019 році. Після прийняття постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 року № 339» та внесення в установленому порядку відповідних змін до річних кошторисних призначень та паспорту бюджетної програми 1806030 «Державна підтримка кінематографії» Держкіно зможе взяти поточні зобов`язання для нарахування та виплати стипендії членам Ради з державної підтримки кінематографії.
 
Листом Державного агентства України з питань кіно від 10 січня 2020 року повідомлено, що прийняття зазначеної постанови відбулося на засіданні Кабінету Міністрів України 27 грудня 2019 року і очікується її офіційне оприлюднення.
 
Наказом Міністерства культури України від 08 лютого 2019 року № 93 з додатком до нього затверджено паспорт бюджетної програми на 2019 рік Міністерства культури України за КПКВК 1806010 «Керівництво та управління у сфері кінематографії».
 
Наказом від 08 лютого 2019 року № 94 з додатком до нього затверджено паспорт бюджетної програми на 2019 рік Міністерства культури України за КПКВК 1806030 «Державна підтримка кінематографії», наказом Міністерства культури України від 08 лютого 2019 року № 95 з додатком до нього затверджено паспорт бюджетної програми на 2019 рік Міністерства культури України за КПКВК 1806060 «Гранти Президента України молодим діячам мистецтва для створення і реалізації творчих проектів в сфері кінематографії та премії за видатні досягнення у галузі кінематографії».
 
Згідно з наказом Державногоагентства України з питань кіно від 27 липня 2020 року № 209, відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про підтримку кінематографії в Україні» та Порядку виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2018 року № 588, наказано нарахувати стипендії членам Ради з державної підтримки кінематографу за лютий, березень, квітень 2020 року відповідно до графіку засідань Ради та присутності членів на засіданні в січні-квітні 2020 року. 
 
Відповідно до додатку № 2 до вказаного наказу, яким є розрахунок стипендії членів Ради у лютому-квітні 2020 року, кожному члену Ради нараховано 220 710,00 грн, до виплати з урахуванням податків та обов`язкових зборів підлягає 177 671,55 грн.
 
28 липня 2020 року  ОСОБА_1 виплачено 177 671,55 грн нарахованої стипендії.
 
Наказом Державногоагентства України з питань кіно від 21 вересня 2020 року № 288 вирішено нарахувати стипендії членам Ради з державної підтримки кінематографу за травень-вересень 2020 року. Згідно з додатком до вказаного наказу, яким є розрахунок стипендії членів Ради у травні-вересні 2020 року, кожному члену Ради нараховано 367 850 грн, до виплати з урахуванням податків та обов`язкових зборів підлягає 296 119,25 грн. 
 
28 вересня 2020 року  ОСОБА_1 виплачено 296 119,25 грн нарахованої стипендії.
 
Наказом Державногоагентства України з питань кіно від 13 жовтня 2020 року № 336 вирішено нарахувати стипендії членам Ради з державної підтримки кінематографу за жовтень 2020 року. Згідно з додатком № 2 до вказаного наказу, яким є розрахунок стипендії членів Ради у жовтні 2020 року, кожному члену Ради нараховано 73 570,00 грн, до виплати з урахуванням податків та обов`язкових зборів підлягає 59 223,85 грн. 
 
21 жовтня  2020 року  ОСОБА_1  виплачено 59 223,85 грн нарахованої стипендії.
 
Наказом Державногоагентства України з питань кіно від 18 листопада 2020 року № 376 вирішено нарахувати стипендії членам Ради з державної підтримки кінематографу за листопад 2020 року. Згідно з додатком № 2 до вказаного наказу, яким є розрахунок стипендії членів Ради у листопаді 2020 року, кожному члену Ради нараховано 73 570,00 грн, до виплати з урахуванням податків та обов`язкових зборів підлягає 59 223,85 грн. 
 
18 листопада 2020 року  ОСОБА_1  виплачено 59 223,85 грн нарахованої стипендії.
 
Наказом Держкіно від 23 грудня 2020 року № 427 вирішено нарахувати стипендії членам Ради з державної підтримки кінематографу за грудень 2020 року. Згідно з додатком № 2 до вказаного наказу, яким є розрахунок стипендії членів Ради у грудні 2020 року, кожному члену Ради нараховано 73 570,00 грн, до виплати з урахуванням податків та обов`язкових зборів підлягає 59 223,85 грн. 
 
24 грудня 2020 року  ОСОБА_1 виплачено 59 223,85 грн нарахованої стипендії.
 
Наказом Держкіно від 11 лютого 2022 року № 33 вирішено нарахувати стипендії членам Ради з державної підтримки кінематографу за січень-лютий 2021 року. Згідно з додатком № 2 до вказаного наказу, яким є розрахунок стипендії членів Ради у січні-лютому 2021 року, кожному члену Ради нараховано 158 900,00 грн, до виплати з урахуванням податків та обов`язкових зборів підлягає 127 914,50 грн. 
 
11 лютого 2021 року ОСОБА_8 виплачено 127 914,50 грн нарахованої стипендії.
 
Відповідно до розрахунку кошторису на 2020 рік бюджетної програми 3806030 «Державна підтримка кінематографії» з нарахування та виплати стипендії членам Ради з державної підтримки кінематографії всього за лютий-грудень 2020 року передбачається до сплати 809 270,00 грн.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржені судові рішення не відповідають.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
26 квітня 2017 року набрав чинності Закон України «Про державну підтримку кінематографії» від 23 березня 2017 року № 1977-VIII (далі - Закон № 1977-VIII), який визначає засади державної підтримки кінематографії в Україні, що має на меті створення сприятливих умов для розвитку кіновиробництва, встановлення прозорих процедур здійснення фінансування державою проектів у сфері кінематографії.
Відповідно до статті 6 Закону № 1977-VIII державна підтримка кінематографії здійснюється за рахунок коштів, передбачених для зазначених цілей відповідно до цього Закону, Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законодавчих актів. Управління коштами, отриманими для цілей державної підтримки кінематографії, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері кінематографії. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері кінематографії, є розпорядником коштів державної підтримки кінематографії та розпоряджається ними виключно на підставі рішень Ради з державної підтримки кінематографії.
Джерелами формування коштів державної підтримки кінематографії є: 1) кошти, отримані від Українського культурного фонду, що виконує спеціальні функції щодо сприяння національно-культурному розвитку України; 2) кошти Державного бюджету України, передбачені законом про Державний бюджет України на відповідний рік; 3) інші надходження, не заборонені законодавством. Видатки на державну підтримку кінематографії передбачаються в Державному бюджеті України за окремою бюджетною програмою.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону  № 1977-VIII з метою ефективного розпоряджання коштами державної підтримки кінематографії у формах, передбачених статтею 7 цього Закону, Кабінетом Міністрів України в установленому ним порядку утворюється Рада з державної підтримки кінематографії (далі - Рада) у складі дев`яти осіб, члени якої призначаються строком на два роки. Після закінчення дворічного строку повноваження члена Ради припиняються автоматично. Одна й та сама особа не може бути включеною до складу Ради більш як на один строк поспіль.
Згідно з положеннями частин четвертої, п`ятої розділу ІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону  № 1977-VIII з дня набрання чинності цим Законом закони та інші нормативно-правові акти діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом доручено подати на розгляд Верховної Ради України проекти законів України про внесення змін до Бюджетного та Податкового кодексів України з метою забезпечення практичної реалізації положень цього Закону.
На виконання вказаних положень Закону № 1977-VIII Кабінетом Міністрів України в 2018 році прийнято Порядок утворення Ради з державної підтримки кінематографії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2018 року № 195 (набрав чинності 30 березня 2018 року), Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 року № 339 (набрав чинності 18 травня 2018 року), Порядок виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2018 року № 588 (набрав чинності 31 липня 2018 року).
Згідно з частиною восьмою статті 9 Закону  № 1977-VIII члени Ради не є державними службовцями. За виконання своїх функцій члени Ради отримують плату - стипендію. Розмір та порядок виплати стипендій членам Ради встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії» від 26 липня 2018 року № 588 передбачено, що розмір щомісячної стипендії кожному членові Ради з державної підтримки кінематографії становить 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі, встановленому станом на 1 січня календарного року.
Пунктами 3, 4 Порядку виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2018 року № 588,визначено, що виплата стипендій членам Ради здійснюється щомісяця не пізніше ніж 15 числа за рахунок коштів загального фонду державного бюджету за програмою «Державна підтримка кінематографії». Держкіно перераховує стипендії членам Ради на їх особисті банківські рахунки.
Відповідно до пункту 4 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 року № 339 (в редакції станом на час утворення Ради 06 березня 2019 року), бюджетні кошти спрямовуються на: 1) виробництво (створення) та розповсюдження документальних, просвітницьких, анімаційних фільмів, фільмів для дитячої аудиторії (з урахуванням художньої та культурної значущості), фільмів художньої та культурної значущості (авторських фільмів) та фільмів-дебютів в обсязі до 100 відсотків включно загальної кошторисної вартості виробництва відповідного фільму; 2) виробництво (створення) та розповсюдження фільму (ігрового, анімаційного тощо), обсяг яких не може перевищувати 80 відсотків загальної кошторисної вартості виробництва фільму за умови підтвердження заявником наявності у нього коштів, необхідних для фінансування виробництва фільму, в обсязі не менш як 20 відсотків загальної кошторисної вартості виробництва (створення) відповідного фільму; 3) виробництво (створення) та розповсюдження телевізійного фільму, телевізійного серіалу, обсяг яких не може перевищувати 50 відсотків загальної кошторисної вартості виробництва телевізійного фільму, телевізійного серіалу за умови підтвердження заявником наявності у нього коштів, необхідних для фінансування виробництва телевізійного фільму, телевізійного серіалу, в обсязі не менш як 50 відсотків загальної кошторисної вартості виробництва (створення) відповідного телевізійного фільму, телевізійного серіалу; 4) проведення міжнародних і вітчизняних кінофестивалів, кіноринків, кіноконференцій, кіносемінарів та інших кіномистецьких заходів та забезпечення участі в них фахівців у сфері кінематографії; забезпечення виконання міжнародних договорів у сфері кінематографії; проведення днів українського кіно за кордоном та днів кіно зарубіжних країн в Україні; 5) фінансову підтримку державного підприємства «Національний центр Олександра Довженка» під час виконання його статутних завдань з метою сприяння збереженню та популяризації творів кіномистецтва; 6) фінансову підтримку Національної спілки кінематографістів у частині виконання її статутних завдань з метою сприяння розвитку та популяризації кінематографії; 7) покриття витрат, пов`язаних з видачею державних посвідчень на право розповсюдження і демонстрування фільмів; 8) популяризацію національних фільмів шляхом повної або часткової оплати витрат на проведення творчих зустрічей, презентацій, прем`єрних показів, рекламування (незалежно від використаних рекламних засобів) та інших необхідних заходів, у тому числі за участю творчих груп фільмів; 9) оплату заходів із збереження, відновлення, реставрації та популяризації національної кінематографічної спадщини, повернення її в Україну, якщо вона перебуває за кордоном, а також для оплати виготовлення архівних комплектів вихідних матеріалів національних фільмів, що відповідають сучасним технологічним вимогам щодо тривалого консерваційного зберігання в Державному фонді фільмів архівного комплекту вихідних матеріалів, вихідних матеріалів та фільмокопій усіх національних фільмів; 10) покриття витрат, пов`язаних з проведенням конкурсного відбору фільмів для формування програми виробництва та розповсюдження національних фільмів (проведення експертної оцінки кінопроектів, придбання канцелярських товарів, оргтехніки, обладнання, програмного забезпечення).
06 лютого 2020 року набрали чинності зміни до вказаного Порядку № 339, зокрема перелік напрямків використання бюджетних коштів доповнено підпунктом 12 - виплата стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії.
Крім того, 25 вересня 2019 року набрали чинності зміни до пункту 10 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України, зокрема доповнено даний пункт підпунктом «г», згідно з яким включено державну підтримку кінематографії у склад видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, на культуру і мистецтво.
Із матеріалів справи, яка переглядається, встановлено, що позивач перебував         у складі Ради з державної підтримки кінематографії з 06 березня 2019 року, тобто починаючи з квітня 2019 року йому повинна була бути виплачена стипендія.
 
Разом із тим, за період з квітня 2019 року до січня 2020 року членам Ради стипендія не виплачувалась.
Встановивши на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи, наявність у відповідача перед ОСОБА_1 як членом Ради з державної підтримки кінематографії заборгованості із стипендії розмірі 678 685,00 грн, а також врахувавши вищенаведені норми матеріального права, Верховний Суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в означеній частині та про стягнення з Державного агентства України з питань кіно на користь   ОСОБА_1 заборгованості по виплаті стипендії за період з квітня 2019 року до січня 2020 року у розмірі 678 685,00 грн. 
При цьому колегія суддів погоджується із викладеним у позовній заяві розрахунком такої заборгованості, який відповідає передбаченому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2018 року № 588 розміру щомісячної стипендії кожному членові Ради з державної підтримки кінематографії та здійснений з урахуванням розміру законодавчого встановлених  прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня відповідного календарного року.
Щодо застосування статті 625 ЦК України
 
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника    з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.
 
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
 
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
 
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі                     № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
 
Враховуючи наведені обставини та в результаті повного та всебічного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, Верховний Суд доходить до висновку, що у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання - виплати стипендії позивачу як члену Ради з державної підтримки кінематографії, застосуванню до спірних правовідносинпідлягають вимоги статті 625 ЦК України в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 79 707,82 грні 3 % річних за несвоєчасне виконання ним грошового зобов`язання в сумі 36 432,65 грн.
При цьому доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування та грошових коштів не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Згідно з пунктом 23 рішенням ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» (заява                                  № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
У рішеннях ЄСПЛ у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (заява             № 70297/01) та у справі «Бакалов проти України» (заява № 14201/02) також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).
 
Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, викладено в постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі    № 3-77гс17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня        2018 року у справі № 12-46гс18.
Відповідно до статей 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Станом на дату призначення членів Ради з державної підтримки кінематографії                         (06 березня 2019 року) підпункт «г» пункту 10 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України та пункт 4 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 року № 339, не передбачалось видатків на виплату стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії.
Водночас Порядок виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2018 року № 588, яким встановлено розмір і порядку виплати стипендій, набрав законної сили 31 липня 2018 року, отже право на отримання стипендії та її розмір нормативно врегульовані до початку функціонування Ради, а отже позивач  ОСОБА_1 , виконуючи функції члена цієї Ради в період з 06 березня 2019 року до 06 березня 2021 року мав право на отримання цієї стипендії в установлені в цьому Порядку № 588 строки і розмірі.
Крім того, з набранням чинності змін до Порядку № 339 та пункту 10 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України правові колізії у бюджетному та спеціальному (яке регулює правовідносини в сфері кінематографії) щодо виплати стипендії членам Ради з державної підтримки кінематографії були усунуті, а відтак у відповідача не було перешкод для виплати позивачу стипендії за минулий період в розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі, встановленому станом на 1 січня календарного року, на отримання якої щомісяця не пізніше ніж 15 числа за рахунок коштів загального фонду державного бюджету за програмою «Державна підтримка кінематографії» за період з квітня 2019 року до 06 березня 2021 року він мав право відповідно до положень Закону України «Про державну підтримку кінематографії» Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 року № 339, Порядку виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2018 року № 588.
Положення наведених нормативних актів не містять заборони щодо виплати стипендії членам Ради з державної підтримки кінематографії за минулий період, тобто з квітня 2019 року до січня 2020 року включно.
Натомість, пунктом 19 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 року № 339, прямо передбачено, що використання бюджетних коштів здійснюється з урахуванням необхідності виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік в органах Казначейства, у разі їх відповідності паспорту бюджетної програми.
Крім того, згідно з пунктом 20 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, обов`язковим є виконання вимоги щодо першочергового забезпечення бюджетними коштами видатків на оплату праці з нарахуваннями, виплату стипендії, а також на оплату комунальних послуг та енергоносіїв.
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 06 лютого 2024 року у справі № 757/37561/21-ц (провадження № 61-7358св23) та від 07 лютого 2024 року у справі № 757/37504/21-ц (провадження № 61-4041св23).
На вказане суди попередніх інстанцій належної уваги не звернули та дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Згідно з частинами першою-третьою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позову.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної 
чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У підпункті «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України зазначено, що постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).
Розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства (частина восьма статті 6 Закону України «Про судовий збір»).
У зв`язку із задоволенням касаційної скарги, скасуванням судових рішень судів попередніх інстанцій та ухваленням нового судового рішення у справі про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого останнім за подачу позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, в загальному розмірі 30 203,35 грн, які підлягали сплаті та фактично були сплачені позивачем.
Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатомРаєцьким Андрієм Олександровичем, задовольнити.
РішенняПечерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення у справі.
Позов ОСОБА_1  до Державного агенства України з питань кіно про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з Державного агентства України з питань кіно на користь   ОСОБА_1  заборгованість у загальному розмірі 794 825,47 грн з яких: заборгованість по виплаті стипендії - 678 685,00 грн (без урахування податків і зборів), інфляційні нарахування - 79 707,82 грн та 3 % річних -                             36 432,65 грн.
Стягнути з Державного агенстваУкраїни з питань кіно на користь   ОСОБА_1  30 203,35 грнна відшкодування судових витрат у вигляді судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                   М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                             А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко 
 
В. М. Коротун
 
М. Ю. Тітов