ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 р.	Справа № 520/7216/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Афанасьєвої К.Р.
представників сторін: позивача - Журавля В.А., Георгієвського Ю.В.,
відповідача - Коренюк А.С., Аландаренко А.В.,
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної аудиторської служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, повний текст складено 13.03.25 року по справі № 520/7216/24
          за позовом           Національної академії правових наук України  
          до           Державної аудиторської служби України      третя особа            Національна академія наук України 
          про визнання дій протиправними та скасування звіту,

ВСТАНОВИВ

Національна академія правових наук України (далі по тексту – НАПрН, позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної аудиторської служби України (далі по тексту – Держаудитслужба, відповідач, орган державного фінансового контролю), Національної академії наук України (далі по тексту – третя особа, НАНУ), в якому просила суд: 
- визнати протиправними дії Державної аудиторської служби України щодо призначення та проведення державного фінансового аудиту виконання бюджетних програм Національною академією правових наук України за період з 01 січня 2021 року по 30 червня 2023 року та щодо складання аудиторського звіту від 22.02.2024 року № 000300-20/6; 
- визнати протиправним та скасувати звіт Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6; 
- справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність звіту Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6, як такого, що винесений за результатами незаконно проведеного фінансового аудиту, оскільки всупереч вимог підпункту «г» пункту 7 Порядку планування заходів державного фінансового контролю органами державного фінансового контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2001 № 955 (далі – Порядок № 955), визначаючи у Наказі від 07.07.2023 № 212 «Про затвердження змін до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2023 року» підставою для проведення відносно позивача заходу з фінансового контролю власну ініціативу, відповідач, в свою чергу, не обґрунтовує який саме з визначених підпунктом «г» пункту 7 Порядку №955 критеріїв враховувався при ініціюванні спірної перевірки (економічна та соціальна важливість питань, які обов`язково включаються до програм і планів дій Кабінету Міністрів України на відповідний період; значний обсяг фінансових потоків, інших державних ресурсів, що спрямовувались на виконання бюджетних програм, утримання державних органів; публічна інформація про факти порушень і зловживань у фінансовій сфері та неефективного управління державним майном; імовірність виникнення фінансових порушень, у тому числі внаслідок відсутності (низького рівня) внутрішнього контролю; ризики допущення фінансових порушень у підконтрольних установах).
Також, в порушення вимог пункту 4 Порядку проведення Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами державного фінансового аудиту виконання бюджетних програм, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 2004 р. № 1017 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2018 р. № 743) (далі по тексту – Порядок № 1017) керівником аудиту не було особисто подано на ознайомлення об`єкту аудиту програму аудиту, що свідчить про порушення процедури порядку узгодження результатів фінансового аудиту.
Заперечував проти залучення до участі в аудиті кандидата і доктора юридичних наук за спеціальністю 12.00.06 «Земельне право. Аграрне право. Екологічне право. Природоресурсне право» в Україні (1991-2013) Національного університету «Одеська юридична академія» Олійника О. М., позаяк така особа не є кваліфікованим фахівцем, який може надати оцінку дослідженням, проведеним докторами юридичних наук, членами-кореспондентами та дійсними членами (академіками) НАПрН у сфері кримінальної юстиції.
До того ж, пунктом 15 Порядку № 1017 передбачено, що кваліфіковані фахівці під час проведення аудиту залучаються саме на договірних засадах, у той час, як звіт Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 не містить інформації про наявність у Олійника О.М. повноважень на участь в аудиті, підтверджених договором.
Вважав необґрунтованим включення до звіту Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 висновку про нераціональне та безрезультативне використання НАПрН бюджетних коштів на суму 157,3 млн. грн, як такого, що ґрунтується на неповній оцінці результативності і ефективності використання бюджетних коштів у вказаному розмірі, не містить будь-яких розрахунків суми та базується виключно на припущеннях.
Переконував, що не відповідає дійсності і висновок органу державного фінансового контролю про невиконання позивачем плану заходів у повній мірі, адже Президією НАПрН регулярно подавались звіти до Міністерства освіти і науки України про стан виконання плану заходів. В свою чергу, будь-яких зауважень або заперечень від Міністерства освіти і науки України на адресу позивача не надходило.
Обґрунтовуючи некоректність викладеного у звіті Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 висновку про не ініціювання позивачем внесення змін до додатку до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік установ, організацій та підприємств, що перебувають у віданні Національної академії правових наук» від 18 серпня 1999 р. № 1518 (далі по тексту – Постанова № 1518) в частині перейменування Науково-дослідного інституту інформатики і права в Державну наукову установу Інститут інформатики, безпеки і права, стверджував, що НАПрН не може ініціювати внесення змін до Постанови № 1518, так як проект постанови подається на розгляд лише центральним органом виконавчої влади, до управління якого належить певна сфера, яким у даному випадку є Міністерство освіти та науки України.
Повідомив, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 85-р було підготовано та направлено до Міністерства освіти та науки України лист президента НАПрН від 06.05.2021 № 414 про внесення змін до Постанови № 1518, а також проекти відповідної порівняльної таблиці та пояснювальної записки. Крім того, листом від 08.02.2023 № 102 позивач звернувся до Міністерства освіти та науки України з проханням погодити проекти змін та внести на розгляд Кабінету Міністрів України. Однак, станом на момент звернення до суду з цим позовом питання залишається невирішеним Кабінетом Міністрів України, що свідчить про відсутність у діях позивача вини.
На переконання позивача, не відповідає дійсності твердження відповідача про неузгодженість положень Статуту НАПрН та Положення про порядок планування та контролю за виконанням наукових досліджень Національній академії правових наук України, затвердженого постановою бюро Президії НАПрН № 155/6-Б від 12.12.2019, із абзацом 2 статті 1 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» від 7 лютого 2002 року № 3065-III (далі – Закон № 3065-III), оскільки проект статуту НАПрН пройшов правову експертизу та був зареєстрований у Міністерстві юстиції України. Також, Міністерство освіти і науки України своїм листом від 06.05.2021 зазначило про відповідність статуту НАПрН вимогам Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 26 листопада 2015 року № 848-VIII (далі по тексту – Закон № 848-VIII), що спростовує доводи про зворотне.
Наполягав, що процедура визначення тем фундаментальних досліджень НАПрН на 2021-2023 роки та їх фінансування була дотримана позивачем, а формування висновку, як «тема визнана фундаментальною та доцільною для проведення витрат із державного бюджету», кореспондує пункту 9.1 Порядку проведення експертизи тем фундаментальних науково-дослідних робіт, які передбачається фінансувати за рахунок коштів державного бюджету, затвердженого постановою Президії НАН України від 09.12.2009 № 327 (зі змінами, внесеними постановою Президії НАН України від 28.03.2012 №77) (далі по тексту – Порядок № 327) - «тема фундаментальних досліджень позитивно оцінюється і визнається доцільність її виконання».
Спростовуючи доводи органу державного фінансового контролю про те, що позивачем не направлялись до Кабінету Міністрів України щорічні звіти про результати своєї наукової і науково-технічної діяльності та використання коштів, виділених їй з державного бюджету, разом з висновком Національної ради України з питань розвитку науки і технологій, зазначив, що НАПрН звертався до Наукового комітету Національної ради України з питань розвитку науки і технологій з проханням ініціювати перед Національною радою України з питань розвитку науки і технологій заслуховування та надання висновків на звіти НАПрН за 2021-2022 роки, однак, письмової відповіді отримано не було. У телефонному режимі позивачу було повідомлено, що у зв`язку із воєнним станом Національна рада України з питань розвитку науки і технологій звіти НАПрН не заслуховує та висновки не надає. Відтак, у діях позивача відсутні будь-які ознаки протиправності. До того ж, 12.03.2024 НАПрН було отримано лист Наукового комітету Національної ради України з питань розвитку науки і технологій № 007-1-990 з проханням підготувати та надати до 07.05.2024 звіти за 2021-2023 роки, що підтверджує не здійснення таких функцій раніше.
Щодо взяття позивачем без попереднього вивчення технічного стану будівлі, аналізу стану розрахунків за комунальні послуги на баланс приміщення від Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та землю під цією будівлею за адресою : м. Київ, вул. Металістів, 17 та зобов`язань за комунальні послуги, що у подальшому призведе до додаткових витрат з державного бюджету пояснив, що взяття вказаної будівлі на баланс було обумовлене виконанням наказу Міністерства освіти і науки України від 07.06.2022 № 531 «Про безоплатну передачу нерухомого майна зі сфери управління Міністерства освіти і науки України до сфери управління Національної академії правових наук України». Разом з цим, через суттєве скорочення базового фінансування НАПрН, 24.11.2023 позивачем було прийнято рішення про звернення до Кабінету Міністрів України щодо передачі спірного майна до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном. Станом на 23.01.2024 до НАПрН звернулись Міністерство освіти та науки України та Східноукраїнський національний університет ім. Володимира Даля, який є вдруге переміщеним закладом вищої освіти внаслідок воєнних дій, з проханням передати будівлю за адресою: м. Київ, вул. Металістів, 17 на баланс. У подальшому, позивач звернувся до Фонду державного майна України з проханням погодити передачу такого майна, що свідчить про те, що останнім вживаються всі необхідні дії для передачі такого майна задля уникнення додаткових витрат на його утримання.
Звернув увагу, що висновок відповідача про неукладення позивачем договорів про дистанційну роботу із зовнішніми сумісниками, яким запроваджено дистанційний режим праціє, є таким, що суперечить чинному законодавству, зокрема, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення правового регулювання дистанційної, надомної роботи та роботи із застосуванням гнучкого режиму робочого часу» від 4 лютого 2021 року № 1213-IX (далі – Закон № 1213-IX), за змістом якого у разі виникнення загрози збройної агресії дистанційна робота може запроваджуватись наказом роботодавця без обов`язкового укладення трудового договору про дистанційну роботу в письмовій формі.
Щодо наведених у звіті Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 тверджень про здійснення НАПрН оплати праці за період з 01.11.2022 по 28.02.2023 за невідпрацьований час, зазначений у табелі обліку робочого часу, та, як наслідок, безпідставне використання бюджетних коштів у розмірі 589,1 тис. грн наполягав на їх хибності, позаяк, рішенням загальних зборів трудового колективу позивача було внесені тимчасові зміни в режим робочого часу (з 08 год 00 хв до 16 год 00 хв), а також дозволено прийом їжі на робочому місці.
З огляду на те, що віднесення тієї чи іншої публікації до конкретного виду видання визначається безпосередньо її змістовною частиною, вважає безпідставним висновок органу державного фінансового контролю про протиправне написання і друкування статей, тез наукових доповідей, проведення конференцій виконавцями фундаментальних досліджень, які в науково-дослідних інститутах працюють сумісниками. Відповідно, віднесення конкретної наукової статті до тематики науково-дослідної роботи також визначається її змістом. Вчений самостійно вправі обирати види, напрями і засобам наукової діяльності відповідно до своїх інтересів, творчих можливостей та загальнолюдських цінностей, публікувати їх та поширювати.
Що стосується непроходження НАПрН, як науковою установою, державної атестації, зазначив, що оскільки НАПрН була утворена 03.02.2021 у відповідності до вимог Порядку проведення державної атестації наукових установ та закладів вищої освіти в частині провадження такими закладами наукової (науково-технічної) діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2017 р. № 540 (далі – Порядок № 540), обов`язок із проведення державної атестації настане через три роки після її утворення, тобто у 2024 році. 
Оскільки паспорти бюджетних програм, а також звіти про їх виконання опрацьовуються Міністерством фінансів України на предмет їх повноти та достовірності, доводи органу державного фінансового контролю про внесення НАПрН до бюджетної програми 6581040 неправдивих відомостей базуються виключно на припущеннях.
З приводу невідповідності тематики науково-дослідних робіт пріоритетним напрямам досліджень, зауважив, що директор Директорату правосуддя та кримінальної юстиції Міністерства юстиції України ОСОБА_1 не є уповноваженою особою на надання висновків щодо актуальності тем фундаментальних наукових досліджень, що проводяться в наукових установах НАПрН та їх відповідності пріоритетним напрямкам. До того ж, роблячи висновки про неактуальність наукових досліджень, Олійником О. М. взагалі не здійснено будь-який аналіз таких досліджень, що свідчить про нікчемність самих висновків, викладених у звіті Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6.
Так само, на думку НАПрН не відповідає дійсним обставинам твердження Держаудитслужби стосовно відсутності єдиного технічного завдання на весь період виконання науково-дослідних робіт, оскільки наукові установи НАПрН при проведенні фундаментальних наукових досліджень керуються затвердженим постановою бюро президії НАПрН Положенням про порядок планування та контролю за виконанням наукових досліджень в Національній академії правових наук України, яке в свою чергу, не передбачає складання технічного завдання на весь період виконання фундаментального наукового дослідження, так як діяльність НАПрН планується у межах одного року. 
Заперечуючи проти висновків органу державного фінансового контролю про те, що позивачем здійснюється підготовка здобувачів в аспірантурі та докторантурі, внаслідок чого між науково-дослідним інститутом та його працівниками укладались договори надання освітньо-наукової послуги, переконував, що науковий співробітник має право на прикріплення до будь-якого закладу освіти, що має відповідну ліцензію. Однак, чинне законодавство не деталізує відносини прикріплення, а відтак, позбавляє можливості щодо належної реалізації особою, що займає посаду наукового співробітника, здобуття ступеня доктора філософії поза аспірантурою в науковій установі, де вона працює за основним місцем роботи, фактично створює обставини для навчання співробітників в аспірантурі.
Щодо виконання радниками при дирекції функцій головних наукових співробітників пояснив, що відповідно до статуту позивача, як науковий співробітник, так і радник при дирекції, зобов`язані проводити наукові дослідження.
Доводи відповідача про порушення НАПрН порядку укладання договору оренди, предметом якого є пам`ятка культурної спадщини спростовуються охоронним договором на пам`ятку культурної спадщини № 1251, укладення якого у повній відповідності до вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини» передувало складенню договору оренди укладеним.
Оскільки всі теми фундаментальних досліджень пройшли експертизу в НАПрН та отримали висновки щодо їх актуальності, висновки органу державного фінансового контролю про зворотне є необґрунтованими.
Так само, безпідставними є твердження про необхідність звітування членами НАПрН за фактично пророблену роботу за фактичним місцем роботи, оскільки статус довічної плати науковцю вказує на те, що вона не пов`язується з виконанням певної трудової функції.
Обґрунтовуючи прийняття рішення про позбавлення ОСОБА_2 статусу дійсного члена (академіка) НАПрН лише 09.06.2023 повідомив, що у перші ж тижні повномасштабного вторгнення, на початку березня 2022 року бюро Президії НАПрН ухвалило рішення № 201/3-Б про зупинення ОСОБА_2 членства у НАПрН. В свою чергу, академічні виплати останньому припинено ще на початку 2021 року. Не проведення ж загальних зборів для вирішення питання про остаточне припинення статусу ОСОБА_2 дійсного члена (академіка) НАПрН було обумовлене низкою об`єктивних чинників, таких як активні бойові дії та постійні обстріли міста Харкова, зміна керівництва НАПрН, перебої у постачанні електроенергії, нестабільна робота транспорту і тд.
Враховуючи те, що припинення ОСОБА_2 громадянства України відбулось лише 10.01.2023, а 13.01.2023 припинено його повноваження як депутата, що в свою чергу, дало змогу розглядати питання про позбавлення останнього інших статусів, НАПрН невідкладно розпочала підготовку до розгляду питання щодо його виключення з лав НАПрН і після серії безпрецедентних за своєю потужністю, інтенсивністю та різноманітністю повітряних атак весною на м. Київ, 09.06.2023 загальними зборами позивача за результатами таємного голосування було одноголосно вирішено позбавити статусу дійсного члена (академіка) НАПрН ОСОБА_2 за державну зраду, антиукраїнську позицію та пособництво агресору, що завдали значної шкоди авторитету позивача.
З приводу недотримання співвідношення працюючих на постійній основі і на умовах сумісництва, як 65% до 35%, відповідно до Стратегії розвитку Національної академії правових наук України на 2021-2025 роки (далі – Стратегія), тоді як фактична кількість «сумісників» становить від 37% до 58% зауважив, що Стратегія є лише програмним документом та передбачає можливість досягнення означених у ній положень у перспективі, визначає ідеальну модель організації роботи НАПрН та її наукових установ, яка може бути досягнута за певних сприятливих умов, серед яких, зокрема, рівень престижу наукової праці, належне фінансове та матеріальне забезпечення. 
Отже, у Держаудитслужби були відсутні підстави для включення вищевказаних висновків до  звіту Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6, що свідчить про його протиправність та наявність підстав для скасування.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 у справі № 520/7216/24 адміністративний позов Національної академії правових наук України (код ЄДРПОУ 00065028, 61024, Харківська обл., м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 70) до Державної аудиторської служби України (код ЄДРПОУ 40165856, 04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 4), третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Національна академія наук України, задоволено.
Визнано протиправними дії Державної аудиторської служби України щодо призначення та проведення державного фінансового аудиту виконання бюджетних програм Національною академією правових наук України за період з 01 січня 2021 р. по 30 червня 2023 р. та щодо складання аудиторського звіту від 22.02.2024 № 000300-20/6.
Визнано протиправним та скасовано звіт Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 № 000300-20/6.
Стягнуто з Державної аудиторської служби України (код ЄДРПОУ 40165856, 04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 4) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Національної академії правових наук України (код ЄДРПОУ 00065028, 61024, Харківська обл., м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 70) сплачений судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. 
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 у справі № 520/7216/24 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована твердженнями незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, не з`ясування всіх обставин, що мають значення для розгляду справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, що в силу статті 317 КАС України є підставою для його скасування.
Наполягав, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що ані у позовній заяві, ані у відповіді на відзив, позивач не зазначає, у чому саме виявляється фактичне порушення прав та інтересів НАПрН через проведення заходу державного контролю, окрім як припущення щодо можливого використання результатів перевірки іншими суб`єктами владних повноважень при проведенні перевірок та притягнення НАПрН до відповідальності, а також не вказано, яким чином судове рішення сприятиме відновленню такого порушеного права.
Враховуючи те, що висновки та рекомендації, викладені у звіті Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6, мають консультативний та рекомендаційний характер, а відтак, і не породжують обов`язкових юридичних наслідків для позивача, що підтверджує відсутність порушеного права.
Обґрунтовуючи наявність підстав для проведення перевірки, зауважив, що у відзиві на позовну заяву Держаудитслужбою зазначалось, через іншого, що основними підставами для включення заходів з проведення державного фінансового аудиту та інспектування до планів проведення заходів державного фінансового контролю була ініціатива, виявлена органами державного фінансового контролю з урахуванням таких критеріїв, як економічна та соціальна важливість питань, які обов`язково включаються до програм і планів дій Кабінету Міністрів України на відповідний період; значний обсяг фінансових потоків, інших державних ресурсів, що спрямовувались на виконання бюджетних програм, утримання державних органів; публічна інформація про факти порушень і зловживань у фінансовій сфері та неефективного управління державним майном; імовірність виникнення фінансових порушень, у тому числі внаслідок відсутності (низького рівня) внутрішнього контролю, а також ризики допущення фінансових порушень у підконтрольних установах.
В свою чергу, Порядком № 955 не передбачено обов`язок Держаудитслужби зазначати у наказі на проведення перевірки розширеного обґрунтування причин, у тому числі із зазначенням конкретних критеріїв, перелічених у підпункті «г» пункту 7 Порядку № 955.
Щодо процедури проведення державного фінансового аудиту зазначив, що про проведення з 31.07.2023 державного фінансового аудиту Держаудитслужба повідомляла позивача листом від 10.07.2023 № 000300-14/7743-2023. Вихід на об`єкт аудиту здійснювався фахівцями відповідача на підставі направлень, які підписані головою та заступником голови Держаудитслужби та вручені в день виходу (31.07.2023) головному ученому секретарю НАПрН Гетьману Є.А., про що свідчить його підпис. Отже, саме з 31.07.2023 розчався захід державного фінансового контролю – державний фінансовий аудит виконання позивачем бюджетних програм.
Зважаючи на те, що Порядком № 1017 та Методичними рекомендаціями з проведення Державною аудиторською службою України, її міжрегіональними територіальними органами деяких державних фінансових аудитів, які затверджені наказом Держаудитслужби від 29.12.2022 № 317 (далі – Методичні рекомендації) передбачено чіткі етапи проведення державного фінансового аудиту, саме з 31.07.2023 розпочався перший етап аудиту – планування та організація аудиту, зокрема, попереднє вивчення об`єкту аудиту.
У подальшому, 31.10.2023 відповідачем складено та затверджено програму аудиту, яку було отримано позивачем 03.11.2023, що свідчить про те, що з 31.10.2023 розпочався наступний етап державного фінансового контролю – проведення аудиторських процедур, що також підтверджується надісланими позивачу запитами з 31.10.2023 по 11.12.2023, які протиправно не досліджено судом першої інстанції.
Вважав помилковим висновок суду першої інстанції про те, що План заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2023 року було опубліковано лише 26.01.2024, оскільки оприлюднений на веб-сайті відповідача План містить низку змін, які відбулись вже після 07.07.2023. Так, відповідач неодноразово вносив зміни до вказаного документу у період з 18.07.2023 по 18.12.2023, у зв`язку із чим виникала потреба у постійному оприлюдненні оновленого Плану, шляхом заміщення попереднього. Відтак, оскільки останні зміни були внесені 26.01.2024, суд першої інстанції помилково ототожнив оприлюднення оновленого Плану із його первинною публікацією.
Щодо залучення фахівця для проведення державного фінансового аудиту виконання бюджетних програм зауважив, що залучення до участі у заході державного фінансового контролю директора Директорату правосуддя та кримінальної юстиції ОСОБА_1 за проханням відповідача, здійснювало Міністерство юстиції України, про що свідчить відповідний лист. Відтак, саме Міністерство юстиції України, з урахуванням специфіки діяльності позивача, виділило відповідного фахівця, що у повному обсязі узгоджується з вимогами пункту 15 Порядку № 1017. В свою чергу, ані пункт 15 Порядку № 1017, ані положення Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII (далі по тексту – Закон № 2939-XII) не містять імперативної норми, яка б зобов`язувала укладати письмовий договір у випадках залучення до участі у проведенні державного фінансового аудиту фахівця.
Спростовуючи доводи позивача про здійснення обговорення та узгодження проекту звіту за відсутності його уповноваженого представника стверджував, що Законом № 2939-XII та Порядком № 1017 е передбачено можливість перенесення термінів обговорення та узгодження проекту звіту про результати аудиту та підписання протоколу узгодження. 
На переконання апелянта, відсутність у президента НАПрН Журавля В.А. можливості з`явитись на узгодження проекту звіту та підписання протоколу узгодження жодним чином не спростовує дотримання відповідачем встановленої процедури, оскільки листом позивача від 26.01.2024 № 91 було повідомлено відповідача, що на обговорення та узгодження проекту аудиторського звіту, окрім ОСОБА_3 , було уповноважено також першого віце-президента НАПрН Бандурку О.М. та віце-президента НАПрН Скрипнюка О.В. Відтак, у разі відсутності президента НАПрН, в обговоренні та підписанні проекту звіту могли взяти участь перелічені особи, що протиправно не враховано судом першої інстанції.
Необґрунтованим і є застосування судом першої інстанції у спірних правовідносинах положень Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 року № 2073-IX (далі по тексту – Закон № 2073-IX), оскільки до 15.11.2024 вказаний закон не поширював свою дію на орган державного фінансового контролю.
Щодо викладених у звіті Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 доводів про неініціювання позивачем внесення змін до додатку до Постанови № 1518 повідомив, що станом на 01.10.2023 у віданні НАПрН перебувало 8 установ. Поряд з цим, під час проведення аудиту встановлено, що окремі установи мали вже інші назви або взагалі були передані у відання іншим органам влади, тобто наявний перелік установ, не відповідав визначеному у Постанові № 1518 переліку. Наявність листів від 06.05.2021 № 414 та від 08.02.2023 № 102, спрямованих до Міністерства освіти і науки України з направленням проектів постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови від 18.08.1999 № 1518» на переконання апелянта, жодним чином не спростовує бездіяльність позивача у період з 06.05.2021 по 08.02.2023.
Звернув увагу, що відповідно до звітів НАПрН про виконання паспортів на 2021-2022 роки за КПКВК 6581020, 6581040, кількість установ, які пройшли державну атестацію у 2021 році при плані 6 одиниць, однак фактично пройшли 5 одиниць, аналогічно і у 2022-2023 роках. З огляду на вказане, НАПрН щороку вносив завідомо неправдиві відомості до паспортів бюджетної програми 6581040 та звітів про його виконання, що призвело до викривлення даних та свідчить про недотримання вимог Правил складання паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2022 № 1098.
З приводу встановлених у звіті Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 обставин невідповідності тем досліджень фундаментальним напрямам повідомив, що надані позивачем експертні висновки Національної академії наук України взагалі не можуть бути взятими до уваги, оскільки складені з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, зокрема, всупереч пункту 9.1 Порядку № 327 висновки Експертної ради №№ 121/41 від 27.07.2018, 121/51, 121/52, 121/53, 151/54 від 17.07.2019, 121/29-3, 121/24-4, 121/29-5, 121/29-6, 121/29-7, 121/29-8, 121/29-9, 121/29-10, 121/29-11 від 14.09.2020, 121/59, 121/60, 121/61, 161/61/1, 121/61/2, 121/63, 121/62, 121/64, 121/65, 121/66 від 18.10.2021, 121/53, 121/54, 121/55, 121/56, 121/57, 121/58, 121/59 від 01.12.2022 взагалі не містять оцінки, а тому не могли бути підписаними та затвердженими уповноваженими особами Національної академії наук України.
Долучені НАПрН протоколи засідань секції та рішення Експертної ради, на думку відповідача, у розумінні Порядку № 327 не є документами, на підставі яких дозволено здійснювати фінансування з Державного бюджету України здійснення науково-дослідних робіт.
Крім того, фахівець Міністерства юстиції України засвідчив, що із 35 триваючих наразі тем фундаментальних досліджень, 9 тем не відповідають пріоритетним напрямам, визначеним Переліком пріоритетних тематичних напрямів наукових досліджень і науково-технічних розробок на період до 2023 року, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 2011 р. № 942 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 травня 2023 р. № 463) (далі – Постанова № 942), а ще 17 тем частково відповідають таким напрямам. З наведеного слідує, що лише 9 тем відповідають та/або значно відповідають пріоритетним напрямам.
Зауважив, що зборами інформації у підвідомчих установ було встановлено, що підготовка здобувачів в аспірантурі та докторантурі протягом досліджуваного періоду здійснювалась за рахунок кошти фізичних осіб, внаслідок чого між науково-дослідним інститутом в особі керівників та фізичними особами укладались відповідні договори, предметами яких було надання освітньо-наукової послуги. В свою чергу, Порядком підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 216 чітко визначено, що підготовка осіб в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі здійснюється за рахунок коштів юридичних чи фізичних осіб на умовах контракту , зокрема, за кошти грантів, які отримав заклад вищої освіти на проведення наукових досліджень, за якими передбачається підготовка здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії або доктора наук. Так, щороку, відповідно до наказів директорів науково-дослідних інститутів затверджувалась вартість одного року навчання аспірантів та докторантів на підставі кошторису вартості підготовки здобувачів освіти. Крім того, підготовка наукових кадрів здійснювалась штатними працівниками та із залученням працівників з інших установ за договорами цивільного-правового характеру.
Таким чином, наведені у звіті Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 факти з безоплатної підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук здійснювалось саме шляхом зарахування таких осіб до аспірантури підвідомчих НАПрН установ, на умовах укладених з такими особами договорів про навчання у аспірантурі, а не поза аспірантурою, як помилково стверджує позивач.
Щодо наявності посади радника при дирекції, функції якого є аналогічними функціям заступника директора з наукової роботи та заступника директора з адміністративно-організаційної роботи/заступника директора із загальних питань, вченого секретаря, повідомив, що судом першої інстанції взагалі не надано оцінку змісту звіту Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6, відповідно до якого, вказані посади по суті є аналогічними.
Наголосив, що будь-яких висновків про порушення позивачем порядку укладення договору оренди, предметом якого є пам`ятка культурної спадщини, спірний звіт не містить, що вкотре підтверджує той факт, що суд першої інстанції взяв до уваги лише доводи позивача, без надання будь-якої оцінки поясненням органу фінансового контролю. Аналогічна ситуація і з доводами про неукладення договорів про дистанційну роботи, покликань на що не міститься у звіті Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6.
Серед іншого, зауважив, що надаючи оцінку висновкам про включення до штатного розпису посади сторожа, а також про видатки на отримання послуг з перевезення та харчування, суд першої інстанції взагалі вийшов за межі позовних вимог, оскільки ані позовна заява, ані відповідь на відзив на позовну заяву, не містять будь-яких заперечень з цього приводу.
Просив врахувати, що державна атестація установ НАПрН здійснюється з порушенням вимог статті 11 Закону України «Про науково-технічну діяльність» від 26 листопада 2015 року № 848-VIII (далі по тексту – Закон № 848-VIII) та пункту 5 Порядку № 540, що призвело до безпідставної виплати надбавки за науковий стаж працівникам наукових установ, які не пройшли атестацію.
Вважав необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що у спірному звіті відповідачем не визначено у чому саме виразилось недотримання позивачем Загальних вимог до визначення результативних показників бюджетних програм, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 10.12.2010 № 1536, оскільки сторінка 27 звіту Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 містить чіткий аналіз паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання.
Звернув увагу, що листом НАПрН від 26.08.2022 № 390 було проінформовано Міністерство фінансів України, що президія НАПрН визначила в якості пріоритетних напрямків проведення наукових досліджень у 2023 році в межах фундаментальних тем, затверджених у встановленому порядку. У цьому ж листі було вказано, що головним завданням НАПрН є науково-правове забезпечення діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, правоохоронних і правозастосовних органів, основою формою наукової діяльності вбачається здійснення передусім прикладних наукових досліджень за запитами Голови Верховної Ради України, голів профільних комітетів Верховної Ради України, віце-прем`єра України з питань євроінтеграції та Урядового офісу, Міністерства юстиції України, Генерального прокурора України, Міністерства освіти і науки України, Міністра економіки України. Зважаючи на надзвичайну важливість цієї діяльності та значний обсяг робіт, які передбачається виконати в 2023 року НАПрН просила збільшити обсяг фінансування на 2023 рік ще на 20 млн грн.
Так, науковими установами позивача у 2023 році розпочато 8 нових фундаментальних досліджень із терміном виконання 2023-2027 роки, проте, відповідачу не представлено ані звернень, ані листів органів влади, які звертались із проханням здійснити відповідне дослідження.
Враховуючи те, що рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 19.02.2021 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» застосовано відносно гр. ОСОБА_2 обмежувальні заходи, невжиття НАПрН до червня 2023 року жодних дій щодо позбавлення його повноважень члена НАПрН свідчить про протиправний характер бездіяльності позивача.
Не враховано судом і те, що взяття позивачем на баланс будівлі від Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого за адресою : м. Києі, вул. Металістів, 17, здійснено без попереднього вивчення технічного стану будівлі, аналізу стану розрахунків за комунальні послуги, що в свою чергу, у подальшому призведе до додаткових витрат із державного бюджету.
Повідомив, що дослідженим за результатами аудиту питання про виконання членами НАПрН обов`язків у частині своєчасного подання щорічних звітів про наукову діяльність, було встановлено, що у 2021 році до президії НАПрН 2 члени не подали звіти про наукову діяльність : ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У 2022 році не подали звіти 4 члени НАПрН : ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Вказував, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що нарахування та сплата сумісникам відповідних сум заробітної плати здійснювалась як за основним місцем роботи, так і на посадах, які вони займали як сумісники, що призвело до неефективного використання 3308,6 тис. грн.
Просив врахувати, що безпосередньо під час здійснення заходу із державного фінансового контролю НАПрН, будь-яких документів, якими було регламентовано скорочення робочого часу співробітників в приміщенні апарату президії НАПрН та їх дистанційної роботи з 16:00 год до 17:30 год за місцем проживання, позивачем надано не було.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Наполягав, що за своїм змістом аудиторський звіт Держаудитслужби від 22.02.2024 року № 0003 00-20/6, що містить «висновки про виявлені порушення», є індивідуальним актом, а отже, й рішенням в розумінні пункту 19 З частини першої статті 4 КАС України, що породжує права і обов`язки для НАПрН, які полягають в тому, щоб вона «усунула виявлені порушення». Отже, аудиторський звіт в контексті сутності завдань і функцій органу фінансового контролю, в тому числі у їх співвідношенні із завданнями адміністративного судочинства, є самостійним предметом судового контролю.
Звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що Держаудитслужба, виявляючи ініціативу про включення тої чи іншої підконтрольної установи до Плану заходів державного фінансового контролю, зобов`язана вказувати один чи кілька критеріїв, встановлених підпунктом «г» пункту 7 Порядку № 955, адже ці критерії Урядом України у зазначеному Порядку не просто вказані, а й розмежовані: одні формалізовані як об`єктивні дані, які самі по собі можуть бути не пов`язані з фінансовими порушеннями (як то економічна та соціальна важливість питань, які обов`язково включаються до програм і планів дій Кабінету Міністрів України на відповідний період, значний обсяг фінансових потоків, інших державних ресурсів, що спрямовувалися на виконання бюджетних програм тощо), а інші, напроти, пов`язані з фінансовими порушеннями підконтрольних установ - або з виявленими (як то публічна інформація про факти порушень і зловживань у 8 фінансовій сфері та неефективного управління державним майном), або з вірогідними (імовірність виникнення фінансових порушень, у тому числі внаслідок відсутності (низького рівня) внутрішнього контролю, ризики допущення фінансових порушень у підконтрольних установах).
Отже, невизначення Держаудитслужбою в наказі № 212 від 07.07.2023 про призначення проведення державного фінансового аудиту жодного з критеріїв дозволяє оцінювати ініціативу, виявлену Держаудитслужбою, як безпідставну.
Заперечуючи проти доводів відповідача про те, що Держаудитслужба неодноразово вносила зміни в План заходів державного фінансового контролю на Ш квартал 2023 року, а саме з 18.07.2023 року по 18.12.2023 року, у зв`язку із чим виникала потреба у постійному оприлюдненні оновленого плану заходів, шляхом заміщення попереднього, наполягав, що відповідач не наводить дати оприлюднення змін до Плану заходів державного фінансового контролю III квартал 2023 року про проведення в НАПрН державного фінансового аудиту, а також не надає відповідних доказів своєчасного та повного оприлюднення таких змін до Плану, які б містили в розділі «підстава проведення» (стовпчик 3) «ініціативу, виявлену органом державного фінансового контролю» з обґрунтування критеріїв її прояву, в розділі «відповідальні за проведення» (стовпчик 4) - відповідний підрозділ Держаудитслужби, в розділі «надання інформації про результати» (стовпчик 5) - Кабінет Міністрів України, як адресата надання такої інформації та в розділі «строк проведення» (стовпчик 7) - строк завершення запланованого заходу (місяць та рік). До того ж, внесення змін до оприлюдненого Плану заходів не відбувається шляхом заміщення попереднього оприлюдненого Плану.
Отже, 26.01.2024 відбулось не останнє, а первісне оприлюднення зведеного Плану заходів державного фінансового контролю III квартал 2023 15 року, а 25.01.2025 до нього було внесено зміни, що свідчить про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції, та хибність тверджень апелянта.
Аналізуючи положення Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу» переконував, що висновок саме державної наукової і науково-технічної експертизи є обов`язковим для прийняття фізичними і юридичними особами до розгляду та врахування при обґрунтуванні структури і змісту пріоритетних напрямів розвитку науки і техніки, наукових і науково-технічних, соціально-економічних, екологічних програм і проектів, при реалізації наукової і науково-технічної діяльності, при аналізі ефективності використання науково-технічного потенціалу, а висновки громадської та інших наукових і науково-технічних експертиз мають, як правило, рекомендаційний характер та беруться до уваги державними органами поряд із висновками державної наукової і науково-технічної експертизи при прийнятті рішень про реалізацію науково-технічних програм, проектів, використання іншої науково-технічної продукції та розробок (стаття 25 цього Закону). 
Висновок будь-якої наукової і науково-технічної експертизи як результат експертної діяльності має відповідати вимогам компетентності, об`єктивності, достовірності, повноти аналізу, обґрунтованості, але саме висновок державної наукової і науково-технічної експертизи в силу наведеної вище обов`язковості, тобто пріоритету над висновками інших експертиз, має бути документом такої якості, яка буде гарантовано достатньою для прийняття замовником зваженого рішення щодо об`єкта експертизи. 
Таким чином, Держаудитслужба при проведенні аудиту виконання НАПрН бюджетних програм для реалізації належного їй права залучати на договірних засадах кваліфікованих фахівців, мала прийняти рішення про проведення державної наукової та науково-технічної експертизи і, через неспроможність проведення такої експертизи власними силами, виступити її замовником та після визначення у встановленому законом порядку відповідного організатора укласти з ним договір, який за змістом має відповідати вимогам статті 22 Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу».
Здійснення ж ОСОБА_1 аналізу наукових робіт НАПрН та наукових установ, що перебувають у її віданні, на предмет їх актуальності, доцільності, відповідності вимогам Закону № 848-VIII і технічним завданням, та оцінки стану їх впровадження зі встановленням їх невідповідності/відповідності пріоритетним напрямам, яке за змістом і завданнями підпадає під ознаки проведення державної наукової і науково-технічної експертизи, без укладання між Держаудитслужбою та Міністерством юстиції України відповідного договору на організацію проведення державної наукової експертизи унеможливлює визнання результатів такого аналізу як таких, що відповідає встановленим законом принципам наукової і науково-технічної експертизи, позбавляє результати (висновок) такої експертизи ознаки його обов`язковості для замовника, та є прямим порушенням законодавства про наукову і науково-технічну експертизу.
Повідомив, що Президія НАПрН постановою від 26.01.2024 № 13 7/3 схвалила підготовлені апаратом Президії та науковими установами НАПрН України обґрунтовані заперечення щодо окремих положень проекту аудиторського звіту (порівняльна таблиця із зауваженнями НАПрН на зауваження та пропозиції Держаудитслужби) та вирішила направити ці заперечення до Державної аудиторської служби України (пункт 2 постанови) з одночасним уповноваженням президента НАПрН України Журавля В.А., першого віцепрезидента НАПрН України Бандурку О.М. та віцепрезидента НАПРН України ОСОБА_9 не окремо один від одного, а спільно (разом, у складі групи) обговорити та узгодити проект аудиторського звіту із Держаудитслужбою з урахуванням наданих НАПрН України обґрунтованих заперечень щодо окремих його положень 15.02.2024. 
Отже, відсутність будь-кого з уповноважених осіб, тим більш, двох з трьох, зважаючи на обсяг та зміст зауважень, унеможливлювала забезпечення колективного представництва для обговорення та узгодження проекту звіту. Така позиція позивача не суперечить приписам пункту 19 Порядку № 1017, відповідно до якого обговорення та узгодження проекту аудиторського звіту здійснюють колективно, керівником та визначеними ним працівниками об`єкта аудиту, з одного боку, та керівником аудиту та державними аудиторами, - з іншого.
Зважаючи на обставини справи, відмову заступника Голови Держаудитслужби Солянік Ю.В. у листі від 15.02.2024 року № 000300-14/2318- 2024 у задоволенні прохання Головного ученого секретаря НАПрН України Гетьмана Є.А. від 14.02.2024 року № 157 про перенесення строків обговорення та узгодження проекту аудиторського звіту, без урахування поважності причини неявки та з посиланням на те, що таке відкладення не передбачено Порядком № 1017, не можна вважати такою, що забезпечувала гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні, а подальше узгодження головним державним аудитором ОСОБА_10 аудиторського звіту без врахування в такій ситуації заперечень Керівника об`єкта аудиту, без їх перевірки як наданими, так і додатково витребуваними документами, без відображення в аудиторському звіті аргументів проти таких заперечень - таким, що відповідало правам та обов`язкам службових осіб Держаудитслужби, визначеним у статтях 10, 12 Закону № 2939-XII принципам обґрунтованості, добросовісності, розсудливості, пропорційності, гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні, встановленим у статтях 8, 10, 11, 17 Закону № 2073-IX, та у частині другій статті 2 КАС України.
Зазначив, що проекти актів Кабінету Міністрів України готуються на основі та на виконання актів чинного законодавства. При цьому, Національна академія правових наук України, як самоврядна наукова організація не є визнаним суб`єктом розроблення проектів актів Уряду разом з супровідними документами, ані, тим більш, суб`єктом їх внесення на розгляд.
Що стосується непроходження атестації, що призвело до внесення недостовірних відомостей до паспортів бюджетної програми 6581040 та звітів про його виконання, пояснив, що відповідно до Закону України «Про Державний Бюджет України» та Правил складання бюджетних паспортів та звітів про їх виконання, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 29 грудня 2002 року № 1098, НАПрН заповнювала паспорти бюджетних програми 6581020 та 6581040 та звіти про його виконання відповідно до форм, затверджених Міністерством фінансів України. 
Виходячи з цього, у пункті 11 паспорту бюджетної програми у підпункті 1 вказується кількість наукових установ, які знаходяться у віданні НАПрН України і цей пункт кореспондує з пунктом 24 цього розділу, де необхідно вказати кількість наукових установ, які пройшли державну атестацію не в поточному році, а фактично тих, що мають діюче свідоцтво. Саме тому, НАПрН України відображала в паспортах та звітах про їх виконання 5 наукових установ, які увесь період аудиту мали діючими свідоцтва про проходження ними державної атестації.
Крім того, паспорти бюджетних програм 65 81020 та 65 81040 та звіти про їх виконання, які подавала Національна академії правових наук України до Міністерства фінансів України, останнє опрацьовувало на предмет їх повноти та достовірності та в подальшому затверджувало, що свідчило про відсутність зауважень з його боку, а отже і про правильність заповнення цієї документації.
Спростовуючи доводи апеляційної скарги про те, що теми фундаментальних досліджень та не отримали комплексну експертну оцінку, вказав, що такі доводи виходять за межі компетенції апелянта щодо здійснення державного фінансового контролю, та є свідченням порушення ним принципу самоврядності як НАНУ, так і НАПрН, та недотримання принципів презумпції правомірності дій НАНУ і НАПрН та офіційності як одному з принципів адміністративної процедури. До того ж, вказані твердження спростовуються протоколом засідання Секції від 03.07.2018, відповідно до якого, Секція розглянула 53 представлену на експертизу тематику фундаментальних досліджень і результати проведеної експертизи тематики Національної академії правових наук України, Національної академії педагогічних наук України та Відділення історії, філософії та права Національної академії наук України й вирішила визнати тематику згідно з Додатком 1 («Інтелектуальна власність в цифровій економіці», головний розпорядник - Національна академія правових наук України, виконавець - Науково-дослідний інститут інтелектуальної власності НАПрН України) такою, що відповідає висновку: «тема фундаментальних досліджень позитивно оцінюється і визнається доцільність її виконання». 
У подальшому, згідно з підпунктом 8.10 пункту 8 Порядку № 327 протокол Секції було обговорено на засіданні Експертної ради і за результатами обговорення Експертною радою 11.07.2018 року прийнято рішення № 6 про затвердження результатів експертного оцінювання тем фундаментальних науково-дослідних робіт, що представлені відповідними протоколами секцій, зокрема протоколом засідання Секції історичних, філософських, культурологічних, соціологічних та політико-правових наук Експертної ради при НАН України від 03.07.2018 року та доручено головам секцій забезпечити оформлення та надання виконавцям робіт визначеним у додатках експертних висновків щодо доцільності проведення фундаментальних досліджень за темами за рахунок коштів Державного бюджету України. 
Отже, зазначена тема фундаментальних досліджень Національної академії правових наук України пройшла в установленому порядку експертизу та отримала позитивну оцінку відповідно до вимог підпункту 9.1 пункту 9 Порядку № 327, а саме: «тема фундаментальних досліджень позитивно оцінюється і визнається доцільність її виконання», тобто визнана фундаментальною та доцільною для проведення витрат із Державного бюджету України.
Зауважив, що зазначені обставини підтверджено наданими до матеріалів справи доказами, а саме: копією рішення Експертної ради з питань оцінювання тем фундаментальних науково-дослідних робіт при Національній академії наук України від 11.07.2018 року № 6, протоколу засідання Секції історичних, філософських, соціологічних, культурологічних та політико-правових наук Експертної ради НАН України від 03.07.2018 року та додатку 1 до протоколу засідання Секції від 03.07.2018 року на 4 стор., копією рішення Експертної ради з питань оцінювання тем фундаментальних науково-дослідних робіт при Національній академії наук України від 03.07.2019 року № 5, протоколу засідання Секції історичних, філософських, соціологічних, культурологічних та політико-правових наук Експертної ради НАН України від 02.07.2019 року та додатку 1 до протоколу засідання Секції від 02.07.2019 року на 3 стор., копією рішення Експертної ради з питань оцінювання тем фундаментальних науково-дослідних робіт при Національній академії наук України від 15.07.2020 року № 3, протоколу засідання Секції історичних, філософських, соціологічних, культурологічних та політико-правових наук Експертної ради НАН України від 14.07.2020 року та додатку 1 до протоколу засідання Секції від 14.07.2020 року на 4 стор., копією рішення Експертної ради з питань оцінювання тем фундаментальних науково-дослідних робіт при Національній академії наук України від 13.10.2021 року № 3, протоколу засідання Секції історичних, філософських, соціологічних, культурологічних та політико-правових наук Експертної ради НАН України від 29.09.2021 року та додатку 1 до протоколу засідання Секції від 29.09.2021 року на 4 стор., копією 55 рішення Експертної ради з питань оцінювання тем фундаментальних науково-дослідних робіт при Національній академії наук України від 02.11.2022 року № 4, протоколу засідання Секції історичних, філософських, соціологічних, культурологічних та політико-правових наук Експертної ради НАН України від 06.10.2022 року та додатку 1 до протоколу засідання Секції від 06.10.2022 року - на 7 стор., копією рішення Експертної ради з питань оцінювання тем фундаментальних науково-дослідних робіт при Національній академії наук України від 01.11.2023 року № 3, протоколу засідання Секції історичних, філософських, соціологічних, культурологічних та політико-правових наук Експертної ради НАН України від 10.10.2023 року та додатку 1 до протоколу засідання Секції від 10.10.2023 року на 3 стор.
Наполягав, що суд першої інстанції цілком законно і обґрунтовано дійшов висновків, що інформація зазначена ОСОБА_1 , що містилася в листах від 19.10.2023 № 137508/144220-11-23/11 та від 27.10.2023 № 141203/144220-11-23/11, не могла оцінюватися та використовуватися для складання аудиторського звіту від 22.02.2024 № 000300-20/6, позаяк Держаудитслужба, маючи потребу в проведенні наукової правової експертизи (завдання в листі на адресу Мінюсту від 15.09.2023 року вих. № 0003 00-14/10606-2023) без договору на її проведення з Міністерством юстиції України, залучила фахівця, який не був державним аудитором, з видачею на його ім`я, направлення від 05.10.2023 року № 1228-НК на проведення державного фінансового аудиту.
Більш того, цей фахівець, який на час участі в аудиті був кандидатом юридичних наук за спеціальністю 12.00.06. - земельне право; аграрне право; екологічне право; природоресурсне право (облікова картка дисертації в УкрНТЕІ 041 іи00025) через не проходження в МОН державної акредитації та відсутність свідоцтва на право проведення наукової та науково-технічної експертизи з інших юридичних наук, а саме 12.00.01 - теорія та історія держави і права; історія політичних і правових учень; 12.00.02. - конституційне право; муніципальне право; 12.00.03. - цивільне право і цивільний процес; сімейне право, міжнародне приватне право; 12.00.04. - господарське право, господарсько-процесуальне право; 12.00.05. - трудове право; право соціального забезпечення; 12.00.07. - адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право; 12.00.08. - кримінальне право та кримінологія; кримінально-виконавче право; 12.00.09 - кримінальний процес та криміналістика; судова експертиза; оперативно-розшукова діяльність ; 12.00.10. - судоустрій; прокуратура та адвокатура; 12.00.11. - міжнародне право; 12.00.12. - філософія права, не був компетентним на проведення такої наукової експертизи, тобто не міг вважатися «кваліфікованим фахівцем» в розумінні статті 10 Закону № 2939-XII та пункту 15 Порядку № 1017.
Щодо здійснення підготовки здобувачів в аспірантурі та докторантурі протягом дослідженого періоду за рахунок коштів фізичних осіб повідомив, що вказані висновки є такими, що зроблені без урахування приписів пункту 34, 35 Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах), чинного у період 2021 - першого півріччя 2023 року до прийняття Урядом України 19.05.2023 року постанови № 502, тобто в редакції постанови КМУ від 03.04.2019 року № 283, відповідно до якої під час всього періоду держфінаудиту були чинними положення, за якими особам, що професійно провадять наукову, науково-технічну або науково-педагогічну діяльність за основним місцем роботи, надавалося право здобувати вищу освіту ступеня доктора філософії поза аспірантурою (ад`юнктурою) у відповідному закладі вищої освіти (науковій установі) без переривання трудової діяльності або під час перебування у творчій відпустці, із прикріпленням їх строком до п`яти років до закладу вищої освіти (наукової установи), що має ліцензію на провадження освітньої діяльності на третьому (освітньо-науковому) рівні вищої освіти за відповідною спеціальністю, а також було передбачено навчання на третьому (освітньо-науковому) рівні вищої освіти осіб, які прикріплені до закладу вищої освіти (наукової установи) для реалізації свого права на здобуття вищої освіти ступеня доктора філософії поза аспірантурою (ад`юнктурою), а також їх наукове керівництво за кошти відповідного закладу вищої освіти (наукової установи). При цьому, правила та процедури прикріплення до закладу вищої освіти (наукової установи), як правомірно зазначив в оскарженому рішенні суд першої інстанції, визначалися вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи).
З приводу висновку про порушення позивачем порядку укладання договору оренди, предметом якого є пам`ятка культурної спадщини зазначив, що охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини № 1251 від 30.12.2021 р., було укладено між Департаментом містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації та НДІ державного будівництва та місцевого самоврядування НАПрН. 
Відповідно до вимог пункту 17 частини першої статті 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» НДІ державного будівництва та місцевого самоврядування отримав дозвіл Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації на передачу в оренду нежитлових приміщень (частини приміщення) для розміщення установи наукової та освітньої діяльності (вих. № 01-04/108-2/196 від 01.01.2022). Отже, договір оренди нерухомого майна між НДІ державного будівництва та місцевого самоврядування НАПрН України та НДІ правового забезпечення інноваційного розвитку НАПрН України був укладений у відповідності із законодавством України про охорону культурної спадщини, а викладений в аудиторському звіті висновок про порушення порядку укладання договору оренди, предметом якого є пам`ятка культурної спадщини» є необгрунтованим та таким, що спрямований на введення суду в оману щодо обставин публічно-правового спору, що є предметом даної адміністративної справи.
Звернув увагу, що обставини встановленого Кабінетом Міністрів України постановою від 11.03.2020 р. № 211 карантину та введення Президентом України указом № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану з 24.02.2024 року є загально відомими та не потребували доказування, а отже договори про дистанційну працю, зважаючи на необов`язковість їх укладення в письмовій формі, не мали надаватися під час проведення держфінаудиту.
Стверджував, що апелянт, незважаючи на повідомлення НАПрН про обставини направлення нею звітів на адресу Національної ради з питань розвитку науки і технологій разом з іншими зауваженнями на проект аудиторського звіту 26.01.2024 року листом № 91, не вжив жодних заходів для перевірки наведених обставин та в аудиторському звіті поклав відповідальність за недотримання вимог частини п`ятої статті 18 Закону № 848-VIII на НАПрН, а не на Уряд України, адже Національна рада України з питань розвитку науки і технологій відповідно до статті 20 Закону № 848-VIII є постійно діючим консультативно-дорадчим органом при Кабінеті Міністрів України, який також очолює Прем`єр-міністр України, та який має проводити спільні засідання Наукового та Адміністративного комітетів, як основну форму діяльності Національної ради, не менше чотирьох разів на рік.
Крім того, за наявності необхідних підстав, ані під час аудиторських процедур, ані під час узгодження проекту аудиторського звіту, відповідач не перевірив обставини комунікації працівників апарату Президії з представником Наукового комітету Національної ради, причини не функціонування Національної ради під час воєнного стану, не відобразив результати такої перевірки в аудиторському звіті, не врахував відповідні пояснення НАПрН, що не відповідало пункту 11 статті 10 Закону України «Про основні засади державного фінансового контролю» від 26 січня 1993 року № 2939-XII (далі по тексту – Закон № 2939-XII) та пунктам 18, 20 Порядку № 1017 та дійшов не обґрунтованих належним чином висновків. 
Зауважив, що НАПрН визначала у звітах показники ефективності лише у разі, якщо Паспортом бюджетної програми визначено обсяг витраченого ресурсу. На переконання позивача, цілком логічно, що не до всіх 10 визначених показників передбачені витрати ресурсів. Приміром, якщо публікаційна активність здійснювалася не за рахунок бюджетних коштів, а з інших джерел, то й показники ефективності витрачання коштів у 2021 році охоплювали лише 4 показники, а у 2022 році - 6 показників, а не 10.
Вважав правильним висновок суду першої інстанції необґрунтованість викладного у спірному звіті твердження про «формальність» конкурсного оцінювання тематики фундаментальних наукових робіт щодо доцільності їх виконання за рахунок коштів державного бюджету, оскільки не всі теми, запропоновані науковими установами, Президія НАПрН затверджувала до виконання. Так, у 2023 році до Президії надійшли документи на відкриття 8 нових тем, але затверджено було лише 7 тем фундаментальних наукових досліджень, а пропозицію щодо проведення однієї з тем - відхилено. 
Переконував на неправдивості тверджень апелянта про те, що розроблені науково-дослідними інститутами НАПрН законопроекти (як результативні показники) не мали зворотного зв`язку, оскільки у листах-відповідях на адресу НАПрН чітко зазначено, що отримані проекти законів «обговорено» (а отже і розглянуто) в рамках роботи Комітету Верховної Ради України з питань правової політики.
З приводу відсутності єдиного технічного завдання пояснив, що наукові установи НАПрН при проведенні фундаментальних наукових досліджень керуються затвердженим постановою бюро Президії НАПрН України № 155/6-Б від 12.12.2019 року Положенням про порядок планування та контролю за виконанням наукових досліджень в Національній академії правових наук України, яке не передбачає складання технічного завдання на весь період виконання фундаментального наукового дослідження, адже діяльність НАПрН планується у межах одного бюджетного року.
Наполягав, що ненадання аудиту звернень та листів органів влади з проханням щодо відповідного дослідження не може бути об`єктивною та вагомою підставою висновку в аудиторському звіті про те, що відбулось включення 5 науково-дослідних робіт, які не відповідають вимогам протокольного доручення Кабінету Міністрів України від 12.07.2022 № 96, загальною вартістю 65,9 млн. грн. до переліків пріоритетних наукових досліджень і науково-технічних розробок, спрямованих на створення новітньої конкурентоспроможної науково-технічної продукції, необхідної в умовах воєнного стану, та на які вже неефективно використано кошти державного бюджету у сумі 20,8 млн. гривень, оскільки всі теми фундаментальних досліджень пройшли експертизу в НАНУ та отримали відповідні висновки щодо їх актуальності, а всю процедуру виділення фінансування було проведено відповідно до вимог бюджетного законодавства, зокрема, і щодо внутрішнього контролю в Міністерстві фінансів України.
Крім того, стверджуючи про неефективне використання коштів державного бюджету у сумі 20,8 млн. гривень, відповідач в свою чергу, жодного обґрунтованого розрахунку вказаної суми не надає, що не може вважатись обґрунтованим.
Обґрунтовуючи прийняття рішення щодо позбавлення ОСОБА_2 статусу дійсного члена (академіка) НАПрН лише 09.06.2023 вказав, що ані Президія, ані Бюро Президії, не мають відповідно до Статуту повноважень вирішувати питання позбавлення статусу члена НАПрН. Вирішення такого питання є виключною компетенцією загальних зборів членів НАПрН України.
Разом з тим, бюро Президії НАПрН, зважаючи на застосування персональних економічних обмежувальних заходів стосовно гр. ОСОБА_2 . Указом Президента України від 19.02.2021 року № 64/2021 про введення в дію рішення РНБО від 19.02.2021 року, ухвалило рішення № 201/3-Б про зупинення членства ОСОБА_2 в Академії та скасувала йому академічні виплати з лютого 2021 року, тим самим в межах компетенції належним чином відреагувало на акт Президента України.
Факт припинення Президентом України 10 січня 2023 року ОСОБА_2 громадянства України, що стало підставою також для припинення Верховною Радою України 13 січня 2023 року його повноважень як народного депутата України (постанова № 8352), слугував безумовною правовою підставою для позбавлення ОСОБА_2 статусу дійсного члена (академіка) НАПрН рішенням загальних зборів НАПрН від 09.06.2023 № 5-23.
Пояснив, що приймаючи від Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого майно в управління, НАПрН виконувала наказ МОН від 07.06.2022 року № 531 «Про безоплатну передачу нерухомого майна зі сфери управління Міністерства освіти і науки України до сфери управління Національної академії правових наук України», а не виконувати його позивач не мав правових підстав.
До того ж, передача такого майна не призвела до збільшення витрат на утримання позивача у 2023 році, адже жодного додаткового фінансування в цей період НАПрН виділено не було. 
З приводу висновку про неефективне використання НАПрН 3308,6 тис. гривень зробленого лише аналізуючи виплати ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 наполягав, що в аудиторському звіті не було наведено дослідження трудових функцій та посадових обов`язків, які виконували як на займаних посадах за основним місцем роботи, так і на посадах за сумісництвом ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .
Разом з тим, до матеріалів справи долучено звернення НАПрН до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (вих. № 1318 від 02.12.2024 року), у відповідь на яке НІОУ імені Ярослава Мудрого листом від 09.12.2024 року (вих. № 126-01-1490 від 09.12.2024 року) надав інформацію про те, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (у період 2021- 2023 років), ОСОБА_15 (у період 2021 року по серпень 2022 року) за основним місцем роботи в Національному юридичному університету імені Ярослава Мудрого обіймали посади не наукових, а науково-педагогічних працівників, змістом діяльності яких окрім наукової було провадження навчальної, методичної та організаційної діяльності, яка містить інформацію з ретельним описом трудових функцій, посадових обов`язків та результатів діяльності за окремими показниками кожного з наведених працівників. 
У наведеному листі містяться результативні показники діяльності ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які й стали підставою для нарахування та сплати їм відповідних сум заробітної плати в НЮУ імені Ярослава Мудрого, що не могло бути підставою для позбавлення їх заробітної плати на належне виконані трудові функції та посадові обов`язки на посадах в науково-дослідному інституті правового забезпечення інноваційного розвитку та в науково-дослідному інституті державного будівництва та місцевого самоврядування. Отже, такі обіймання посад і звітування за результатами діяльності не мало характеру «задвоєння» виплати коштів із державного бюджету, а тому апелянтом не доведено, що практика обіймання декількох посад, в тому числі, керівних, не сприяє якісному виконанню завдань і функцій.
Спростовуючи доводи апелянта про здійснення позивачем оплати праці працівникам Президії Академії за період з 01.01.2022 року по 28.02:2023 року за невідпрацьований ними робочий час, та про те, що Академією за період з 01.11.2022 року по 28.02.2023 року використано на оплату невідпрацьованого працівниками часу в загальній сумі 589,1 тис. гривень, зауважив, що 31.10.2022 загальними зборами трудового колективу апарату Президії НАПрН було вирішено звернутись до в.о. Президента НАПрН України з пропозицією розглянути можливість тимчасової зміни режиму робочого часу для працівників апарату президії НАПрН України, а саме з 8.00 год. до 16.00 год. та надання дозволу на прийом їжі на робочому місці. За фактом вказаного звернення Президентом НАПрН ОСОБА_3 видано розпорядження про тимчасову зміну робочого часу з 8.00 год. до 16.00 год. та про надання дозволу працівникам апарату Президії приймати їжу на робочому місці. 
Отже, зміна режиму роботи відбулась без внесення змін до нормативних актів Президії НАПрН України, але за ініціативи трудового колективу апарату Президії, а отже в.о. президента НАПрН України через крайню необхідність діяв в інтересах працівників, що не суперечило, а як раз таки повною мірою відповідало пункту 3.2. Колективного договору. Зазначене розпорядження в.о. президента НАПрН України ОСОБА_3 ніким з працівників не оскаржувалося, адже було видано у відповідь на їхню ініціативу щодо зміни режиму роботи.
Третя особа також скористалась правом подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому просила суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.
Повідомив, що у період з 2018 року по 2023 рік теми фундаментальних досліджень НАПрН пройшли у встановленому порядку експерте оцінювання та отримали згідно з висновками Експертної ради чітку оцінку відповідно до вимог підпункту 9.1 пункту 9 Порядку № 327, а саме «тема фундаментальних досліджень позитивно оцінюється і визнається доцільність її виконання». Крім того, на підтвердження зазначених обставин НАН України надала суду докази проведення експертизи, її результатів та відповідності висновків, зокрема рішення Експертної ради та протоколи засідань Секції історичних, філософських, соціологічних, культурологічних та політико-правових наук Експертної ради, які не розглядалися під час проведення аудиту та не враховувалися при підготовці оскаржуваного аудиторського звіту.
Відповідач, у наданих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях від 12.06.2025 вказав, що підставою для включення до Плану проведення заходів державного фінансового контролю аудит бюджетних програм НАПрН та його проведення була власна ініціатива Держаудитслужби, яка обумовлена економічною та соціальною важливістю питання, значним обсягом фінансових потоків та майна, імовірністю фінансових порушень, зокрема через недосконалість внутрішнього контролю тощо. 
Безпосередньо основним критерієм при відборі об`єкта контролю та подальшого включення його до Плану проведення заходів державного фінансового контролю, слугував обсяг фінансових потоків, інших державних ресурсів, що спрямовувалися на виконання бюджетних програм, утримання державних органів. 
Зокрема, опрацювавши наявну інформацію з офіційного сайту позивача (https://nals.com.ua/byudzhetni-pasporty/) було встановлено, що фінансування НАПрН здійснювалося за рахунок коштів Державного бюджету України за двома бюджетними програмами за КПКВК 6581020 «Наукова і організаційна діяльність президії Національної академії правових наук України» та за КПКВК 6581040 «Наукова і науково-технічна діяльність у сфері законодавства і права». Загалом Академією за 2021–2022 роки було фактично використано коштів на суму 291,54 млн грн (в тому числі за КПКВК 6581020 на суму 128,82 млн грн; за КПКВК 651040 на суму 162,71 млн грн), що підтверджується звітами про виконання паспортів бюджетних програм. 
У 2023 році відповідно до паспорту бюджетної програми за КПКВК 6581020 «Наукова і організаційна діяльність президії Національної академії правових наук України» було затверджено бюджетних асигнувань на суму 21,43 млн грн, та відповідно до паспорту бюджетної програми за КПКВК 6581040 «Наукова і науково-технічна діяльність у сфері законодавства і права» на суму 89,69 млн. гривень (копії додаються). Отже, значний обсяг державних коштів, який використовувався НАПрН, у поєднанні з можливими ризиками щодо ефективності використання бюджетних коштів, став підставою для включення об`єкта до Плану заходів державного фінансового контролю на ІІІ квартал 2023 року, відповідно до підпункту «г» пункту 7 Порядку № 955. Окрім цього, на рішення щодо включення об`єкта до зазначеного Плану також вплинула інформація про результати останнього заходу державного фінансового контролю, зокрема державного фінансового аудиту виконання бюджетних програм, проведеного у 2019 році, яким було встановлено слабкий фінансовий контроль за діяльністю підпорядкованих установ, необґрунтоване збільшення вартості наукових робіт та неефективне використання коштів на суму 5,2 млн грн, невиконання показників за 12 науковими дослідженнями на загальну суму 32,7 млн грн, а також порушення в організації видавничої діяльності, результати якого НАПрН до суду не оскаржувала.
Звернув увагу, що на офіційному веб-сайті Держаудитслужби оприлюднено План проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 7 2023 р., зі змінами, які були внесені з 18.07.2023 по 25.01.2024 наказами Держаудитслужби від 18.07.2023 № 221, від 26.07.2023 № 229, від 04.08.2023 № 237, від 14.08.2023 № 245, від 30.08.2023 № 259, від 08.09.2023 № 269, від 13.09.2023 № 273, від 27.09.2023 № 287, від 27.10.2023 № 313, від 23.11.2023 № 339, від 14.12.2023 № 356, від 18.12.2023 № 359, від 25.01.2024 № 12. 
Зважаючи на те, що у згаданий План проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2023 р., періодично вносилися зміни, тому на офіційному вебсайті Держаудитслужби оприлюднено наразі останню версію такого Плану, а саме 26.01.2024 (таке оприлюднення актуальних версій здійснювалося шляхом видалення попередніх версій та заміщення їх актуальними версіями). 
Поряд з цим, зміни до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2023 р. були оприлюднені вчасно, позаяк через електронну систему документообігу було сформовано супровідну картку від 10.07.2023 щодо такого оприлюднення на вебсайті Держаудитслужби. Отже, зважаючи на викладене випливає, що Держаудитслужба на своєму вебсайті оприлюднювала зміни до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2023 р., які були внесені відповідно до наказу Держаудитслужби від 07.07.2023 № 212 саме у липні 2023 року.
В судових засіданнях представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених у скарзі та додаткових поясненнях, просили суд апеляційної інстанції їх задовольнити.
Представники позивача в судових засіданнях проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 07.07.2023 року Державна аудиторська служба України прийняла наказ № 212 «Про затвердження Змін до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2023 року, який оприлюднила на своєму офіційному вебсайті 10.07.2023 року без відповідних додатків до нього. Зазначений наказ було розміщено в розділі «План проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на I квартал 2023 року.
10.07.2023 року заступник Голови Державної аудиторської служби України Шкуропат О.Г. листом вих. № 000300-14/7743-2023 повідомив Національну академію правових наук про початок проведення з 31.07.2023 року державного фінансового аудиту виконання бюджетних програм Національною академією правових наук за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 рік. Зазначеним листом також було повідомлено, що відповідальною особою за проведення заходу державного фінансового контролю визначено головного державного аудитора відділу державного фінансового аудиту в галузі освіти Департаменту контролю у галузі освіти, науки, спорту та інформації ОСОБА_10 . Цей лист було отримано Національною академією правових наук 18.07.2023 року вх. № 309.
26.07.2023 року заступник Голови Держаудитслужби Солянік Ю.В. видала направлення № 959-НК головному державному аудитору ОСОБА_10 та направлення № 958-НК заступнику начальника відділу контролю у галузі освіти, науки спорту та інформації ОСОБА_16 для проведення ними державного фінансового аудиту виконання бюджетних програм Національною академією правових наук України з метою проведення ними аналізу і перевірки законності та ефективності управління і використання бюджетних коштів, досягнення економії, цільового використання та результативності під час виконання бюджетних програм, правильності ведення бухгалтерського обліку, достовірності фінансової і бюджетної звітності, функціонування системи внутрішнього контролю та стану внутрішнього аудиту з 31.07.2023 року по 12.01.2024 року, які було вручено під розпис Головному ученому секретареві НАПрН України Гетьману Є.А. 31.07.2023 року.
31.07.2023 року головний державний аудитор Гаврилюк О.В., як особа, яку було визначено відповідальною за проведення аудиту, та заступник начальника відділу контролю у галузі освіти, науки, спорту та інформації Північно-східного офісу Держаудитслужби Синицина Н.А. здійснили вихід до Національної академії правових наук України за її місцезнаходженням: м. Харків, вул. Пушкінська (наразі вулиця Григорія Сковороди), 70, під час якого оголосили Головному ученому секретареві НАПрН Гетьману Є.А. про початок державного фінансового аудиту з 31.07.2023 року. 
31.07.2023 року членам аудиторської групи було надано доступ до документації Національної академії правових наук за її місцезнаходженням: м. Харків, вул. Пушкінська (наразі вулиця Григорія Сковороди), 70.
З 07.08.2023 року по 17.08.2023 року члени аудиторської групи на ім`я Президента НАПрН України ОСОБА_3 направляли запити № № 1-5 щодо надання письмових пояснень з приводу питань, що виникали в ході аудиторської перевірки. На зазначені запити Президент НАПрН ОСОБА_3 у встановлені в них строки надавав державним аудиторам листи з поясненнями щодо поставлених питань. 
18.08.2023 року Голова Держаудитслужби Басалаєва А.В. видала направлення № 1043-НК головному державному фінансовому інспектору Коренюк А.С. для її участі в державному фінансовому аудиті з метою проведення ним аналізу і перевірки законності та ефективності управління і використання бюджетних коштів, досягнення економії, цільового використання та результативності під час виконання бюджетних програм, правильності ведення бухгалтерського обліку, достовірності фінансової і бюджетної звітності, функціонування системи внутрішнього контролю та стану внутрішнього аудиту з 21.08.2023 року по 12.01.2024 року, яке було вручено під розпис Головному ученому секретареві НАПрН України Гетьману Є.А. 21.08.2024 року.
З 28.08.2023 року по 12.09.2023 року члени аудиторської групи на ім`я Президента НАПрН України ОСОБА_3 направляли запити №№ 6-10 щодо надання письмових пояснень з приводу питань, що виникали в ході аудиторської перевірки. На зазначені запити Президент НАПрН ОСОБА_3 у встановлені в них строки надавав державним аудиторам листи з поясненнями щодо поставлених питань. 
15.09.2023 року Держаудитслужба звернулася листом № 000300-14/10606-2023 до Міністерства юстиції України з проханням виділити для проведення державного фінансового аудиту виконання Національною академією правових наук України бюджетних програм за період 01.01.2021 року по 30.06.2023 року фахівця, який має науковий ступень та зможе проаналізувати наукові роботи на предмет їх актуальності, доцільності, відповідності вимогам Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» від 26 листопада 2015 року № 848-VIII (далі по тексту – Закон № 848-VIII) і технічним завданням, а також оцінити стан їх впровадження. 
04.10.2023 року Міністерство юстиції України листом № 130421/144220-11-23/11.3.1 повідомило Державну аудиторську службу України про те, що для проведення зазначеного державного фінансового аудиту визначено директора Директорату правосуддя та кримінальної юстиції ОСОБА_1 .
05.10.2023 року Голова Держаудитслужби ОСОБА_17 видала направлення № 1228-НК на ім`я директора Директорату правосуддя та кримінальної юстиції Міністерства юстиції України ОСОБА_1 для його участі в державному фінансовому аудиті з метою проведення ним аналізу і перевірки законності та ефективності управління і використання бюджетних коштів, досягнення економії, цільового використання та результативності під час виконання бюджетних програм, правильності ведення бухгалтерського обліку, достовірності фінансової і бюджетної звітності, функціонування системи внутрішнього контролю та стану внутрішнього аудиту з 09.10.2023 року по 27.10.2023 року, яке було вручено під розпис Головному ученому секретареві НАПрН України ОСОБА_18 09.10.2023 року.
З 09.10.2023 року по 27.10.2023 року директором Директорату правосуддя та кримінальної юстиції Міністерства юстиції України ОСОБА_1 без звернення до Національної академії правових наук про надання йому матеріалів наукових досліджень проаналізовано 35 тем фундаментальних досліджень наукових установ Національної академії правових наук, за результатом аналізу яких він надав Державній аудиторській службі України інформацію у листах від 19.10.2023 року № 137508/144220-11-23/11 та від 27.10.2023 року № 141203/144220-11-23/11 щодо невідповідності 9 тем та часткової відповідності 17 фундаментальних досліджень наукових установ НАПрН пріоритетним напрямам, встановленим КМУ, та про схожі об`єкти, мету та завдання досліджень за 11 фундаментальними темами. 
31.10.2023 року заступник Голови Держаудитслужби Солянік Ю.В. затвердила Програму державного фінансового аудиту виконання бюджетних програм Національної академії правових наук України, яку було вручено головному ученому секретареві ОСОБА_18 03.11.2023 року. У зазначеній програмі ОСОБА_1 було включено до складу групи державних аудиторів (пункт 7) та йому, разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_19 , визначено завдання із дослідження питання ефективності використання бюджетних коштів на здійснення пріоритетних фундаментальних досліджень. У межах завдання ОСОБА_10 , ОСОБА_19 та ОСОБА_1 було приписано під час дослідження вказаного питання проаналізувати нормативно-правові акти, постанови президії, загальних зборів, якими НАПрН та її наукові установи керувалися при визначенні тематик фундаментальних досліджень та стан їх виконання, результати впровадження тощо (підпункт 3 пункту 11 «Проблемні питання/гіпотези відповідно до основних завдань аудиту з розмежуванням їх за членами групи державних аудиторів/органом Держаудитслужби, які будуть проводити аудиторські процедури»).
З 31.10.2023 року по 11.12.2023 року члени аудиторської групи на ім`я Президента НАПрН України ОСОБА_3 направляли запити №№ 11-14 щодо надання письмових пояснень з приводу питань, що виникали в ході аудиторської перевірки. На зазначені запити Президент НАПрН ОСОБА_3 у встановлені в них строки надавав державним аудиторам листи з поясненнями щодо поставлених питань. 
10.01.2024 року заступник Голови Державної аудиторської служби України Солянік Ю.В. листом № 000300-14/351-2024 надіслала Національній академії правових наук України проєкт аудиторського звіту (на 91 аркуші). У зазначеному листі було запропоновано надати обґрунтовані коментарі до Держаудитслужби у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня отримання проєкту звіту. Обговорення та узгодження проєкту аудиторського звіту було призначено на 15.02.2024 року за місцезнаходженням Державної аудиторської служби України: м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 4 (кімната 30). Цей лист було отримано Національною академією правових наук України 16.01.2024 року (вх. № 106).
26.01.2024 року Президія НАПрН України ухвалила постанову № 137/3, якою схвалено підготовлені апаратом Президії та науковими установами НАПрН України обґрунтовані заперечення щодо окремих положень проекту аудиторського звіту (порівняльна таблиця із зауваженнями НАПрН на зауваження та пропозиції Держаудитслужби) та вирішено направити ці заперечення до Державної аудиторської служби України (пункт 2 постанови); приписано президенту НАПрН України Журавлю В.А., першому віцепрезиденту НАПрН України ОСОБА_20 та віцепрезиденту НАПРН України ОСОБА_9 15.02.2024 року обговорити та узгодити проєкт Аудиторського звіту із Держаудитслужбою з урахуванням наданих НАПрН України обґрунтованих заперечень щодо окремих його положень. Про зазначені рішення 26.01.2024 року НАПрН України повідомила Голову Держаудитслужби ОСОБА_17 листом вих. № 91, датованим 26.01.2023 року. Цим же листом Національна академія правових наук України направила Державній аудиторській службі України заперечення у вигляді порівняльної таблиці до проекту аудиторського звіту, які Державна аудиторська служба отримала 30.01.2024 року (вх. № 14-3498) з відповідними документами в їх обґрунтування.
26.01.2024 року Державна аудиторська служба України оприлюднила на своєму офіційному вебсайті зведений План проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2023 р., в пункті 1.16. якого в розділі «підстава проведення» зазначено «власну ініціативу» без обґрунтування критеріїв її прояву (стовпчик 3). Також в оприлюдненому п.1.16 зведеного Плану не було зазначено інформацію щодо «відповідальних за проведення» (стовпчик 4) та строк (місяць та рік) завершення запланованого заходу (стовпчик 7).
14.02.2024 року Головний учений секретар Національної академії правових наук України Гетьман Є.А. звернувся до Державної аудиторської служби України листом № 157 з проханням перенести обговорення та узгодження проекту аудиторського звіту, призначене на 15.02.2024 року через перебування президента НАПрН ОСОБА_3 з 14.02.2024 року на лікарняному у зв`язку з плановою госпіталізацією до Міської клінічної лікарні № 27 Харківської міської ради. Зазначений лист Державна аудиторська служба України з копією направлення ОСОБА_3 на госпіталізацію отримала від 14.02.2024 року (вхідний № 14-5173). Участь першого віце-президента ОСОБА_20 в обговоренні та узгодженні звіту не могло бути забезпечено через необхідність організації ним забезпечення збереження важливих документів та його присутності спільно з ДСНС при демонтажі 10-15 лютого 2024 року покрівлі будівлі № 70 Президії Національної академії правових наук України, що розташована по вулиці Пушкінській (наразі вулиця Григорія Сковороди) у місті Харкові, яку було зруйновано 23.01.2024 року внаслідок ракетного обстрілу. За фактом руйнування будівлі внаслідок ракетного обстрілу в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23.01.2024 року зареєстровано кримінальне провадження № 12024221130000192.
У відповідь на лист НАПрН України від 14.02.2024 року вих. № 157 заступник Голови Держаудитслужби Солянік Ю.В. відмовила листом від 15.02.2024 року № 000300-14/2318-2024 у перенесенні строків обговорення та узгодження проекту аудиторського звіт з посиланням на те, що це не передбачено Порядком № 1017, направила до НАПрН України протокол узгодження аудиторського звіту з пропозицією його підписання посадовою особою, яку згідно зі Статутом НАПрН України та постановою НАПрН «Розподіл обов`язків між членами президії НАПрН України» від 07.07.2023 року № 131/9 уповноважено представляти НАПрН в органах державної влади, з попередженням про здійснення реалізації матеріалів аудиторського звіту відповідно до вимог чинного законодавства у разі не підписання та не надсилання одного примірника протоколу в термін до 21.02.2024 року.
21.02.2024 року Президент НАПрН України ОСОБА_3 листом вих. № 171 додатково повідомив заступника Голови Держаудитслужби Солянік Ю.В. про причини своєї та першого віце-президента НАПрН неявки до Держаудитслужби 15.02.2024 року для обговорення та узгодження проекту аудиторського звіту, повідомив підписання і направлення протоколу узгодження із коментарями (зауваженнями) до проекту аудиторського звіту в редакції від 10.01.2024 року; повідомив, що зміни, внесені до Аудиторського звіту після 10 січня НАПрН вважатиме такими, що не доведені до відома належним чином та які не могли бути опрацьовані в установленому законодавством порядку; просив зазначити чи були опрацьовані коментарі (зауваження) НАПрН до проекту Аудиторського звіту, спрямовані листом № 91 від 26.01.2024 року, зробити в протоколі відповідну позначку та надати обґрунтування неврахованих коментарів до зазначеного звіту. До цього листа НАПрН додала протокол з коментарями та порівняльну таблицю із зауваженнями до Аудиторського звіту від 10.01.2024 року.
22.02.2024 року головним державним аудитором Державної аудиторської служби України підписано аудиторський звіт № 000300-20/6, в якому подано результати дослідження ефективності виконання Національною академію правових наук України бюджетних програм «Наукова і організаційна діяльність президії Національної академії правових наук України» (КПКВ 6581020, бюджетна програма 6581020), «Наукова і науково-технічна діяльність у сфері законодавства і права» (КПКВ 6581040, бюджетна програма 6581040) за період з 01.01.2021 року по 30.06.2023 року. 
У розділі «Резюме» аудиторського звіту звіті зазначено, що за результатами аудиту установлено факти неналежного контролю головного розпорядника за використанням бюджетних коштів, які призвели до неефективного використання бюджетних коштів та, в окремих випадках із порушенням норм законодавства, загалом на суму 157,3 млн. гривень. Вказано, що «аудиторська група» розробила відповідні рекомендації для підвищення ефективності виконання бюджетних програм, а сам аудиторський звіт призначений для посадових осіб Національної академії правових наук України.
У Розділі I «Опис об`єкта аудиту та завдань аудиту» аудиторського звіту вказано, що Національною академією правових наук не визначено чітко в Статуті, зареєстрованому Міністерством юстиції від 04.06.2021 року № 2019/5, що є неодноразовим чи грубим порушенням Статуту членами Академії, після якого особа може бути позбавлена цього статусу (арк. звіту 6-7); 
не проведено аналіз стану матеріально-технічної бази Академії і її наукових установ та не підготовлено пропозиції щодо підвищення ефективності використання державного майна; 
не проведено реорганізацію мережі наукових установ Академії шляхом їх перепрофілювання та об`єднання та не забезпечено впровадження їх наукових досліджень і розробок шляхом співпраці з науковими установами та кінцевими споживачами наукової продукції всіх форм власності, чим не забезпечено у повній мірі виконання Плану заходів з реформування НАПрН України на 2021 -2022 року (арк..звіту 6-7); 
зроблено висновок про те, що теми фундаментальних науково-дослідних робіт (досліджень) на 2021, 2022, 2023 роки наукових установ НАПрН, які фінансувалися з державного бюджету, в порушення вимог п. 9.1. Порядку № 327, не містили чіткої оцінки теми та не отримали комплексної експертної оцінки Експертної ради з питань оцінювання тем фундаментальних досліджень при Національній академії наук України (арк. звіту 14-15); 
звіти про наукову діяльність за 2021, 2022 роки Академією направлялись до Кабінету Міністрів України без висновків Національної ради України з питань розвитку науки і технологій, чим порушено частину п`яту статті 18 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та пункт 6 Статуту НАПрН України (арк..звіту 15); 
без попереднього вивчення технічного стану будівлі, аналізу стану розрахунків за комунальні послуги, взято на баланс приміщення (житлового будинку з нежитловим (вбудованим) навчальним корпусом (літера – А), площею 5806,5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 806962380000), що розташований по вулиці Металістів у м. Києві) та, відповідно, зобов`язання за комунальні послуги, що в подальшому призведе до додаткових витрат з державного бюджету (арк..звіту 19); 
стверджено, що членам Академії, якими не подано звіти про проведену роботу у 2021 році ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) та у 2022 році ( ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ), чим не дотримано пункт 32 Статуту, здійснено виплату (окрім ОСОБА_7 ) довічної плати на загальну суму 246256,00 гривень, з яких у 2021 році 91932,00 гривень, у 2022 році – 154324,00 гривень. (арк..звіту 20), членам Академії, яких звільнено від подання щорічних звітів (Постанови Бюро президії НАПрН України від 27.01.2022 року № 199/3-Б,від 03.02.2023 року № 126/8) проведено виплату довічної плати на загальну суму 438272,0 гривень з яких у 2021 році 146880,0 гривень, у 2022 році 291392,0 гривень. (арк..звіту 21); 
встановлено, що при наявності Указу Президента від 19.02.2021 року № 64/2021 про введення в дію рішення РНБО від 19.02.2021 року про застосування стосовно гр.. ОСОБА_2 обмежувальних заходів (санкцій) та Указу Президента від 10.01.2023 року № 13/2023 про позбавлення його громадянства, рішення щодо позбавлення його статусу дійсного члена (академіка) НАПрН України було прийнято лише 09.06.2023 року (арк..звіту 21-22); 
в.о. Президента НАПрН ОСОБА_3 всупереч постанові президії Академії від 24.05.2023 року № 129/1 та незважаючи на відсутність у розрахунках на 2023 рік по КЕКВ 2240 видатків на отримання послуг з перевезення та харчування, видано наказ від 29.05.2023 року № 85, яким визначено проведення видатків на харчування та перевезення за рахунок загального фонду Академії, внаслідок чого в недотримання вимог пункту 22 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженому постановою КМУ від 28.02.2002 року № 228, по загальному фонду проведено видатки на цілі, які не передбачено кошторисом на 2023 рік, а саме оплачено послуги з перевезення з міста Харкова до міста Києва та у зворотному напрямку членів НАПрН у сумі 28,3 тис. грн. та оплачено їх харчування у сумі 57,8 тис. грн. (арк.звіту 22); 
стверджено про встановлення внесення до паспортів бюджетної програми та звітів про виконання паспорта бюджетної програми на 2021, 2022 роки за КПКВК 6581020 завідомо недостовірних даних, що є порушенням пункту 9 розділу I Правил складання паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання, затверджених наказом Мінфіну від 29.12.2002 року № 1098, щодо тенденції з перевиконання такого показника продукту як «кількість проектів нормативно-правових актів та наданих науково-експертних висновків, підготовлених членами НАПрН, які виконуються коштами загального фонду» (арк.. звіту 23), адже кількість таких проектів актів та висновків завищується, оскільки одночасно відображається за двома бюджетним програмами 6581020 та 6581040» (арк..звіту 25); 
вказано на те, що Академією встановлено нормативи, проте не здійснено контроль щодо їх дотримання, як наслідок усіма науковими установами не забезпечено дотримання співвідношення чисельності науковців, які працюють на постійній основі, до тих, що є сумісниками у співвідношенні 65% до 35% (арк. звіту 31); 
стверджено про встановлення одночасної роботи працівників, в т.ч. й керівників, які працювали за основним місцем роботи в Академії та за сумісництвом у підпорядкованих установах Академії ( ОСОБА_21 , яка за основним місцем роботи загалом отримала заробітної плати 1169,2 тис.грн., а за сумісництвом у двох НДІ – 67,5 тис.грн. та 19,9 тис.грн. відповідно, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 заробітна з нарахуваннями яких склала 1752,1 тис грн..), про оплату праці працівникам Президії за невідпрацьований ними робочий час ( ОСОБА_25 , заробітна плата якого склала 589,1 тис.грн.), про задвоєння у результативних показниках паспорту бюджетної програми 6581040 (зокрема, продукту та відповідно, у звітності про наукову діяльність, як приклад, у діяльності та у звітності ОСОБА_11 , якій нараховано та виплачено у 2021 році заробітна плату на суму 45325,52 грн., ОСОБА_12 , яка у 2021 році отримала заробітної плати з нарахуванням загалом на суму 272,0 тис. грн., ОСОБА_13 яка отримала заробітної плати з нарахуванням загалом на суму 70,0 тис.грн.) та, як підсумок стверджено про те, що діюча система управління в Академії щодо утримання наукових установ, не сприяє ефективному управлінню бюджетними коштами та дає змогу окремим працівникам обіймати декілька посад, що, як наслідок лише у період, що підлягав аудиту призвело до неефективного та незаконного використання бюджетних коштів загалом на суму 3308,6 тис. гривень (арк..звіту 26-34); 
заявлено про щорічне внесення Академією у паспорті бюджетної програми 6581040 та звіті про його виконання до показника продукту «кількість установ, які пройшли державну атестацію» завідомо недостовірних (неправдивих) даних, що призводить до їх викривлення, чим не дотримано вимоги пункту 9 розділу I Правил складання паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання, затверджених наказом Мінфіну від 29.12.2002 року № 1098 (арк. звіту 34); 
стверджено про встановлення фактів щодо порушення термінів проходження державної атестації, уникнення її проходження, шляхом перетворення (реорганізації) установ (арк. звіту 34) та виділення Академією бюджетних асигнувань Державній науковій установі «Інституту інформації, безпеки і права НАПрН України» попри відсутність державної атестації у період, що підлягав аудиторському дослідженню» на виконання наукових досліджень загалом на суму 30384,4 тис. грн. (арк..звіту 36); 
стверджено про спрямування нехтуючи вимогами законодавства та власної Стратегії Академією асигнувань та необґрунтовану виплату надбавки за стаж наукової роботи з 01.04.2021 року по перше півріччя 2023 року загалом на суму 684,6 тис. грн. науковим працівникам, які зараховувалися на посади до НДІ правотворчості та науково-правових експертиз без атестації (арк..звіту 36-38).
У Розділі II «Результати аудиту» аудиторського звіту вказано, що відсутність державного замовлення, недосконалість законодавчо-нормативного та розпорядчого забезпечення системи формування і виконання наукових досліджень не сприяє їх впровадженню, досягненню мети і завдань, поставлених перед Академією, та ефективному використанню бюджетних коштів (арк. звіту 40); вказано на засвідчення фахівцем Міністерства юстиції України, якого було залучено до проведення аудиту, що із 35 триваючих тем фундаментальних досліджень, 9-ть тем не відповідають Пріоритетним напрямам, визначеним Постановою № 942, ще 17 тем НДІ частково відповідають пріоритетним напрямам, тобто лише 9-ть тем відповідають т/або значно відповідають пріоритетним напрямам (арк. звіту 40), стверджено, що загальна вартість 9-ти тем, які не відповідають Пріоритетним напрямам, визначеним Постановою № 942, складає 112,5 млн. грн., з яких у 2021 – 2023 роках на них виділено 40,1 млн. грн., а загальна вартість 17 тем НДР, які частково відповідають пріоритетним напрямам, визначеним Постановою № 942, складає 216 млн. грн., з яких у 2021 – 2023 роках на них виділено коштів у загальній сумі 85,7 млн. грн. (арк..звіту 42); на підставі висновку фахівця Мінюсту заявлено, що через неналежний контроль Академії щодо визначення єдиного технічного завдання на весь період виконання НДР, яке б передбачало загальні вимоги до виконання цих робіт, призвело до виконання різними підвідомчими науковими установами фундаментальних досліджень загальною вартістю 111,9 млн. грн., які мають схожі об`єкти, мету та завдання дослідження, та на які, відповідно, було неефективно спрямовано бюджетних коштів у 2021-2023 роках на суму 55,8 млн. гривень. (арк..звіту 47); задля перевірки виконання вимог протокольного доручення Кабінету Міністрів України від 12.07.2022 року № 96 в частині перегляду Академією НДР на їх пріоритетність та актуальність в умовах воєнного стану, фахівцем Міністерства юстиції України встановлено, що Академією включено 5 НДР, які не відповідають вимогам вказаного протокольного доручення загальною вартістю 65,9 млн. грн., до переліків пріоритетних наукових досліджень і науково-технічних розробок, спрямованих на створення новітньої конкурентоспроможної продукції, необхідної в умовах воєнного стану, та на які вже використано кошти державного бюджету у сумі 20,8 млн. гривень (арк. звіту 47-51); підсумовано, що відсутність державного замовлення, не досконалість законодавчо-нормативного та розпорядчого забезпечення системи формування і виконання наукових досліджень не сприяє їх впровадженню, досягненню мети і завдань, поставлених перед Академією, та ефективному використанню бюджетних коштів загалом на суму 115 млн. гривень (арк. звіту 64); через відсутність належного контролю з боку Академії підвідомчі наукові установи при наданні послуг щодо підготовки здобувачів в аспірантурі та докторантурі втрачають власні надходження, та перекладають видатки на загальний фонд державного бюджету (арк. звіту 64) та підсумовано, що через відсутність належного контролю з боку Академії підвідомчими науковими установами при наданні послуг щодо підготовки здобувачів в аспірантурі та докторантурі втрачено власних надходжень у сумі 271,7 тис. грн., та перекладено видатки на загальний фонд державного бюджету (арк. звіту 69); відсутність в Академії належної системи внутрішнього контролю, в тому числі і щодо управління установами, що належать до відання НАПрН, призвело до послаблення контролю за їх діяльністю та не сприяло ефективному та раціональному використанню бюджетних коштів (арк. звіту 69); стверджено, що внаслідок відсутності єдиного підходу до встановлення тарифних розрядів у штатних розписах наукових установ НАПрН України призвело до додаткового навантаження на державний бюджет у період 2021-2023 років загалом на суму 4162,6 тис. гривень.(арк.. звіту 72); стверджено, що радники при дирекції (тарифний розряд 20-21) НДІ вивчення проблем злочинності імені ОСОБА_26 . Сташиса, НДІ інтелектуальної власності та ДНУ «Інститут інформації, безпеки і права», при наявності в цих установах посад з аналогічними (типовими) функціями фактично займаються науково-дослідною роботою, тобто виконують функції головних наукових співробітників (тарифний розряд 19-20), що призвело до неефективних видатків у сумі 76,76 тис. гривень. (арк..звіту 72-73); заявлено про виявлення фактів зарахування на посади осіб всупереч кваліфікаційним вимогам, які сама Академія визначила, зокрема, ОСОБА_27 , за кваліфікацією інженера-системотехніка (в особовій справі диплом Харківського авіаційного інститут ТВ № 891289), якого було призначено на посаду провідного наукового співробітника відділу планування та аналізу правових досліджень, умовою призначення на яку встановлено наявність вищої юридичної освіти та наукового ступеня кандидата або доктора юридичних наук, що призвело до виплати заробітної плати ОСОБА_27 за період 18.07.2022 року по 31.12.2022 року бюджетних коштів у загальній сумі 98,03 тис. гривень (арк. звіту 73), ОСОБА_28 , за кваліфікацією спеціаліста за спеціальністю «Правознавство», якого без проведення конкурсу було призначено провідним фахівцем-програмістом НДІ державного будівництва та місцевого самоврядування, що призвело у досліджуваному періоду до проведення виплати ОСОБА_28 заробітної плати в загальній сумі 223,9 тис. гривень (арк..звіту 74); встановлено, що в НДІ державного будівництва та місцевого самоврядування затверджено посади головного бухгалтера та заступника головного бухгалтера, що суперечить Типовому положенню про бухгалтерську службу, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.2011 року № 59, а різниця в окладах між посадою заступника головного бухгалтера та провідного економіста становить 260,7 тис. гривень. (арк.. звіту 74); стверджено про ненадання до аудиту документів, передбачених п.6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», до договору оренди № 1 від 01.09.2011 року, за яким НДІ правового забезпечення інноваційного розвитку НАПрН України орендує у НДІ державного будівництва та місцевого самоврядування нежитлових приміщень загальною площею 354,7 кв. м., розташованих у підвалі (частину приміщень) та на третьому поверсі нежитлової будівлі АДРЕСА_1 , який є пам`яткою містобудування та архітектури місцевого значення «Гуртожиток» (охоронний номер 7492-Ха) культурної спадщини відповідно до охоронного договору № 1251 від 30.12.2021 року. (арк.. звіту 75-76); виявлено, що в НДІ правового забезпечення інноваційного розвитку НАПрН не зважаючи на відсутність власних приміщень, включення до штатного розпису посади сторожа , на утримання якого використано коштів загального фонду у сумі 240,5 тис. гривень (арк..звіту 75); заявлено про встановлення фактів не підтвердження фактичного виконання науковими працівниками робіт за окремими науково-дослідними роботами в НДІ права і підприємництва імені академіка Ф.Г. Бурчака НАПрН та НДІ інтелектуальної власності НАПрН, яким було безпідставно нараховано та виплачено заробітну плату загалом на суму 371,1 тис. гривень, а також не підтвердження факту виконання науково-дослідних робіт в межах технічного завдання окремими науковими працівниками в ДНУ «Інститут інформації, безпеки і права» та НДІ правотворчості та науково-правових експертиз» (переважно тими, що працюють на умовах сумісництва), яким безпідставно нараховано та виплачено заробітної плати загалом 1674,0 тис. гривень (арк..звіту 76); підсумовано, що відсутність в Академії належної системи внутрішнього контролю, в тому числі і щодо управління установами, що належать до відання НАПрН України, призвело до послаблення контролю за їх діяльністю та не сприяло ефективному та раціональному використанню бюджетних коштів на загальну суму 6883,69 тис. гривень (арк. звіту 76).
У Розділі III «Висновки» аудиторського звіту підсумовано, що результати проведеного аудиту засвідчили, що наявна система організації та здійснення внутрішнього контролю, не досконалість нормативно-правових актів зумовили низку факторів, що не сприяють ефективному, економному та раціональному використанню коштів і майна, як наслідок стан виконання бюджетних програм 6581020 та 6581040 за результатами аудиту оцінено як умовно ефективно (арк.. звіту 76); що аудитом установлено неузгодженість положень Статуту НАПрН та Положень про порядок планування та контролю за виконанням наукових досліджень в Національній академії правових наук, затвердженим постановою бюро президії НАПрН № 155/6-Б від 12.12.2019 року із абзацом 3 статті 1 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії правових наук, національних галузевих академій та статусу їх майнового комплексу», частиною третьою статті 18 Закону № 848-VIII щодо визначення поняття самоврядність (арк..звіту 76-77); що Президія НАПрН не забезпечила у повній мірі виконання Плану заходів з реформування НАПрН на 2021-2022 року, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.08.2021 року № 911-р. та не провела інвентаризацію матеріально-технічної бази НАПрН та оптимізацію витрат державного бюджету у сфері наукової і науково-технічної діяльності за усіма діючими бюджетним програмами; не розробила пропозицій щодо вдосконалення організаційної структури Академії, оптимізацію мережі її наукових установ та системи розподілу її фінансування; не сприяла впровадженню наукових досліджень, розширенню співпраці між науковими установами та споживачами наукової продукції всіх форм власності (абзац другий арк. звіту 77); що НАПрН при зміні назв, реорганізації, передачі до інших відомств установ, підприємств, які перебувають у її віданні не ініційовано внесення відповідних змін до Переліку установ, організації та підприємств, що перебувають у віданні Національної академії правових наук України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.1999 року № 1518 (абзац третій арк. звіту 77); що Стратегією розвитку Національної академії правових наук України на 2021-2025 роки дублюється з окремими тематиками/розділами з попередньою Стратегією розвитку НАПрН України на 2016-2020 роки, та її положення не відповідають Переліку пріоритетних напрямів наукових досліджень і науково-технічних розробок на період до 2023 року, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.2011 року № 942 (абзац четвертий арк..звіту 77); що звіти про наукову діяльність за 2021, 2022 роки Академією направлялись до Кабінету Міністрів України без висновків Національної ради України з питань розвитку науки і технологій, чим порушено частину п`яту статті 18 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та пункт 6 Статуту НАПрН України (абзац п`ятий арк. звіту 77); що відсутність належного контролю з боку Президії призвело, що державна атестація наукових установ НАПрН України здійснюється з порушенням вимог статті 11 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та пункту 5 Порядку № 540, як наслідок, з порушенням законодавства та власної Стратегії Академією спрямувалися асигнування з 01.01.2021 року по I півріччя 2023 року НДІ на виплату надбавки за науковий стаж на загальну суму 726,4 тис. гривень (абзац шостий арк..звіту 77); що внаслідок неодноразового проведення за рішенням Академії реорганізації Державної наукової установи «Інституту інформації, безпеки і права НАПрН України» дало змогу уникнути цій установі проведення державної атестації, та, попри її відсутність, НАПрН України виділяло їй бюджетні асигнування на виконання наукових досліджень загалом на суму 30384,4 тис. грн. (абзац сьомий арк..звіту 77 – абзац перший арк. звіту 78); що до паспортів бюджетних програм та звітів про виконання паспортів на 2021, 2022 роки КПКВК 6581020, 6581040 були внесені завідомо недостовірні дані, що є порушенням вимог пункту 9 розділу I Правил складання паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання, затверджених наказом Мінфіну від 29.12.2002 року № 1098. Зокрема, показники продукту – кількість проектів нормативно-правових актів та наданих науково-експертних висновків завищуються, оскільки одночасно відображається за дворами бюджетними програмами 65871020 та 6581040; аналогічно недостовірні дані по показнику продукту «кількість установ, які пройшли державну атестацію» (абзац другий арк..звіту 78); що аудитом установлено недотримання Академією Загальних вимог до визначення результативних показників бюджетних програм, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 10.12.2010 року № 1536 (у редакції наказу Міністерства фінансів від 15.06.2015 року № 553) (абзац третій арк..звіту 78); що конкурсне оцінювання тематики фундаментальних наукових робіт щодо доцільності їх виконання за рахунок коштів державного бюджету Академією проводилось «формально», тобто ті теми, які були подані науковими установами, в подальшому й затверджені у зведеному плані фундаментальних НДР НАПрН України, проте не містять визначених обсягів фінансування НДР на весь період дослідження та на відповідний бюджетний рік (абзац четвертий арк. звіту 78); що Експертні висновки Національної академії наук України, які отримали підвідомчі наукові установи Академії по триваючим НДР не містять чіткої оцінки та відповідне формулювання не відповідає вимогам пункту 9.1. Порядку проведення експертизи тем фундаментальних науково-дослідних робіт, які передбачається фінансувати за рахунок коштів державного бюджету, затвердженого постановою Президії НАН України від 09.12.2009 року № 327. Тобто теми фундаментальних досліджень та не отримали комплексну експертну оцінку (абзац п`ятий арк..звіту 78); що Академією включено до зведених тематичних планів фундаментальних досліджень наукових установ НАПрН України дев`ять тем, які не відповідають жодним Пріоритетним напрямам, визначеним Постановою № 942, загальною вартістю 112,5 млн. грн., з яких у 2021 – 2023 роках на них виділено 40,1 млн. грн., та 17 тем, які лише частково відповідають пріоритетним напрямам, загальною вартістю 216 млн. грн., з яких у 2021 – 2023 роках на них виділено коштів у загальній сумі 85,7 млн. грн. (абзац шостий арк..звіту 78); що через неналежний контроль Академії щодо визначення єдиного технічного завдання на весь період виконання НДР, яке б передбачало загальні вимоги до виконання цих робіт, в яких наводять основні технічні вимоги, в т.ч. якісні та кількісні показники, які мають бути досягнуті у процесі виконання всієї НДР, призвело до виконання різними підвідомчими науковими установами фундаментальних досліджень загальною вартістю 111,9 млн. грн., які мають схожі об`єкти, мету та завдання дослідження, та на які, відповідно, було неефективно спрямовано бюджетних коштів у 2021-2023 роках на суму 55,8 млн. гривень. (абзац сьомий арк..звіту 78 – абзац перший арк. звіту 79); що Академія, надаючи право своїм підвідомчим установам використовувати такий метод впровадження результатів науково-дослідних робіт, як розробка та надіслання зацікавленим суб`єктам проекту нормативно-правового акту, програмного або методичного акту, науково-обґрунтованих рекомендацій щодо вдосконалення діяльності державних органів влади, окремих установ або органів місцевого самоврядування тощо, не отримує належного продукту. Як наслідок за 18 завершеними фундаментальними дослідженнями у 2021-2022 роках, на які витрачено бюджетних коштів у загальній сумі 39386,7 тис. гривень, одним із результатів їх були проекти законодавчих актів, та/або пропозиції до окремих актів України, які спрямовувались до профільних комітетів Верховної Ради України та інших органів, проте вони не мали зворотного зв`язку від цих органів, а в іншому випадку листом інформували, що запропоновані науковими установами пропозиції будуть доведені до відома народних депутатів для можливого використання їх у законопроектній роботі та/або про їх недоцільність (абзац четвертий арк..звіту 79); що Академією включено 5 НДР, які не відповідають вимогам протокольного доручення Кабінету Міністрів України від 12.07.2022 року № 96 загальною вартістю 65,9 млн. грн., до переліків пріоритетних наукових досліджень і науково-технічних розробок, спрямованих на створення новітньої конкурентоспроможної продукції, необхідної в умовах воєнного стану, та на які вже використано кошти державного бюджету у сумі 20,8 млн. гривень (абзац п`ятий арк.. звіту 79); що невизначення НАПрН в положеннях Статуту чіткого трактування – що є неодноразовим чи грубим порушенням Статуту членами Академії, після якого особа може бути позбавлена цього статусу, дає право окремим дійсним членам (академікам) та членам-кореспондентам порушувати пункт 32 Статуту в частині не подання щорічних звітів про наукову діяльність та які при цьому у 2021 -2022 роках отримали довічної плати на загальну суму 246,3 тис. гривень ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ) (абзац четвертий арк..звіту 80); що при наявності Указу Президента від 19.02.2021 року № 64/2021 про введення в дію рішення РНБО від 19.02.2021 року про застосування стосовно гр.. ОСОБА_2 обмежувальних заходів (санкцій) та Указу Президента від 10.01.2023 року № 13/2023 про позбавлення його громадянства, рішення щодо позбавлення його статусу дійсного члена (академіка) НАПрН України було прийнято лише 09.06.2023 року (абзац сьомий арк. звіту 80); що Академією без попереднього вивчення технічного стану будівлі, аналізу стану розрахунків за комунальні послуги, взято на баланс приміщення від Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та землею під цією будівлею за адресою: м. Київ, вул. Металістів, 17, та, відповідно, зобов`язання за комунальні послуги, що в подальшому призведе до додаткових витрат з державного бюджету (абзац перший арк..звіту 81); що Академією також не вжито заходів щодо оформлення права власності на земельну ділянку за адресою: м. Київ, вулиця Металістів 17 (абзац другий арк..звіту 81); що за відсутності розрахунків до кошторису на 2023 рік по КЕКВ 2240 проведено видатки на перевезення та харчування членів (академіків) т членів-кореспондентів НАПрН загалом на суму 86,1 тис. гривень (абзац третій арк. звіту 81); що серед працівників НАПрН України та її підвідомчих установах розповсюджена практика обіймання декількох посад, в тому числі і керівних, яка не сприяє якісному виконанню завдань і функцій, при цьому вони отримали заробітної плати загалом на суму 3308,6 тис. гривень (абзац четвертий арк..звіту 81); що не забезпечення Академією виконання власних розпорядчих документів щодо отримання співвідношення працюючих на постійній основі і на умовах сумісництва як 65 % до 35%, тоді як загальна кількість «сумісників» в установах НАПрН фактично становить від 37 до 58 %, є наслідком того, що науковці, що працюють у наукових установах НАПрН України за сумісництвом, результати наукових досліджень, які отримали, одночасно використовують і для своїх установ, отримуючи за це заробітну плату з декількох джерел та відповідно результати за науковими дослідженнями ідентичні (абзаци п`ятий – сьомий арк..звіту 81); що встановлено що оплата праці працівників Президії Академії за період 01.01.2022 по 28.02.2023 здійснювалась за невідпрацьований ними робочий час, зазначений в табелі обліку робочого часу, як наслідок безпідставно використано коштів у сумі 589,1 тис. гривень (абзац восьмий арк. звіту 81); що відсутність в Академії належної системи внутрішнього контролю, в тому числі і щодо управління установами, що належать до відання НАПрН України, призвела до послаблення контролю за їх діяльністю та не сприяло ефективному та раціональному використанню бюджетних коштів на загальну суму 6883,69 тис. гривень (абзац дев`ятий арк. звіту 81). 
У Розділі IV «Пропозиції» аудиторського звіту запропоновано провести оптимізацію мережі наукових установ НАПрН з однаковими (або подібними) функціями, темами наукових досліджень) шляхом їх об`єднання (злиття), задля раціонального використання бюджетних коштів тат орендних площ. Зокрема, на базі двох установ: ДНУ «Інститут інформації, безпеки і права Національної академії правових наук України» та НДІ приватного права і підприємництва імені академіка Ф.Г. Бурчака створити один з відповідними структурними підрозділами. Також на базі трьох наукових установ: НДІ вивчення проблем злочинності імені академіка В.В. Сташиса, НДІ державного будівництва та місцевого самоврядування, НДІ правового забезпечення інноваційного розвитку створити один з відповідними структурними підрозділами (пункт 1 Розділу, арк. звіту 81, 82); із врахуванням вимог Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу» чітко розмежувати напрямки діяльності підпорядкованих установ Академії, між проведенням наукових досліджень та проведенням науково-технічної експертизи та обрати із них пріоритетність напряму (пункт 2 Розділу, арк. звіту 82); при складанні паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання дотримуватися Порядків загальних вимог до визначення результативних показників бюджетних програм, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 10.12.2010 року № 1536 та Правил складання паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2002 року № 1098, та припинити практику одночасного включення результатів до паспортів бюджетних програм та звіту про діяльність установи, наукових звітів за результатами НДР (пункт 3 Розділу, арк. звіту 82); припинити фінансування дев`яти науково-дослідних робіт, що не відповідають Постанові № 942 та здійснити аналіз та актуалізацію тематики наукових досліджень у відповідності до пріоритетних напрямів (пункт 4 Розділу, арк. звіту 82); здійснити чітке розмежування щодо отриманих результатів за конкретною тематикою НДР, та розробляти технічне завдання на НДР, яке б містило ціль та передбачало загальний результат за дослідженням, і мало б соціальний ефект та запровадити організацію системи моніторингу ефективності впровадження результатів завершених фундаментальних досліджень (пункт 5 Розділу, арк. звіту 82); вжити всіх заходів щодо забезпечення відшкодування витрат, які були здійснені з недотриманням вимог законодавства (пункт 6 Розділу, арк. звіту 82); ініціювати внесення змін до Переліку установ, організацій та підприємств, що перебувають у віданні Національної академії правових наук України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.1999 року №1518 (пункт 7 Розділу, арк. звіту 82); вирішити питання щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Металістів, 17 (пункт 8 Розділу, арк..звіту 82); забезпечити контроль щодо своєчасного подання щорічних звітів про наукову діяльність дійсними членами-кореспондентами (пункт 9 Розділу, арк..звіту 82); Дотримуватись чисельності наукових співробітників установ не менше 85% від загальної кількості працюючих, а співвідношення працюючих на постійній основі і на умовах сумісництва – 65% до 35% (Пункт 10 Розділу, арк..звіту 82); зобов`язати наукові установи провадити освітні послуги, а саме здійснювати підготовку аспірантів та докторантів у відповідності до Переліку платних послуг, які можуть надаватися бюджетними установами, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2003 року № 1180, тобто на платній основі (Пункт 11 Розділу, арк. звіту 83); зобов`язати підпорядковані установи визначати вартість платних послуг на підставі обґрунтованих розрахунків/калькуляцій (Пункт 12 Розділу, арк..звіту 83); провести аналіз посадових інструкцій та вилучити або розмежувати функції посадових осіб, які їх дублюють та забезпечити єдиний підхід науковими установами при визначенні та встановленні тарифних окладів наукових працівників з врахуванням кваліфікаційних вимог (пункт 13 Розділу, арк..звіту 83); посилити внутрішній контроль, в тому числі за діяльністю підпорядкованих установ (пункт 14 Розділу, арк..звіту 83).
Головний державний аудитор Гаврилюк О.В. при складенні, узгодженні та підписанні аудиторського звіту коментарі Національної академії правових наук України у вигляді зауважень на висновки, зауваження та пропозиції, викладені в проекті цього звіту від 10.01.2024 року, по суті врахував частково, що не змінило висновки щодо неналежного контролю головного розпорядника за використанням бюджетних коштів, які, на його думку, призвели до неефективного використання бюджетних коштів та, в окремих випадках із порушенням норм законодавства, загалом на суму 157,3 млн. гривень.
22.02.2024 року заступник Голови Державної аудиторської служби України Солянік Ю.В. листом № 00300-14/2713-2024 направила Національній академії правових наук аудиторській звіт та просила поінформувати Держаудитслужбу про результати розгляду наданих рекомендацій та пропозицій терміном до 05.03.2024 року і надалі – до 01 числа щоквартально з підтвердними документами, вказала, що рекомендації та пропозиції, що містяться у звіті, обов`язкові до розгляду об`єктом аудиту.
28.02.2024 року заступник Голови Державної аудиторської служби України Солянік Ю.В. поінформувала Міністерство фінансів України листом № 00300-15/2883-2024, а 29.02.2024 року – Кабінет Міністрів України листом № 000300-12/2931-2024 про результати держфінаудиту НАПрН, в яких з посиланням на положення аудиторського звіту від 22.02.2024 року № 000300-20/6, його окремі висновки та пропозиції, зазначила про встановлення Держаудитслужбою фактів неналежного контролю головного розпорядника за використанням бюджетних коштів, які призвели до неефективного використання бюджетних коштів та, в окремих випадках із порушенням норм законодавства, загалом на суму 157,3 млн. гривень.
Позивач, вважаючи протиправними дії та звіт відповідача, звернувся з даним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та відсутності у Держаудитслужби підстав для проведення спірної перевірки, позаяк відповідачем порушено послідовність етапів аудиту та відповідно й порядок проведення такої перевірки, що є самостійною підставою для скасування аудиторського звіту від 22.02.2024 № 000300-20/6.
За висновком суду, дії відповідача щодо складення та затвердження Програми державного фінансового аудиту виконання НАПрН бюджетних програми є протиправними, оскільки програму державного фінансового аудиту виконання НАПрН бюджетних програм, яку заступник Голови Держаудитслужби Солянік Ю. В. затвердила 31.10.2023, було вручено Головному ученому секретареві НАПрН України Гетьману Є. А. лише 03.11.2023, тобто вже після проведення дій, які було вчинено як складові аудиторських процедур.
Також, Державна аудиторська служба України пункт 1.16 Плану заходів проведення заходів державного фінансового контролю оприлюднила на офіційному веб-сайті 26.01.2024 року, тобто вже після початку проведення держфінаудиту позивача.
Суд вважав дії відповідача щодо залучення до проведення держфінаудиту виконання НАПрН бюджетних програм з 09.10.2023 року по 27.10.2023 року директора Директорату правосуддя та кримінальної юстиції Міністерства юстиції України ОСОБА_1 шляхом видачі на його ім`я направлення № 1228-НК від 05.10.2023 року такими, що не відповідали статті 10 Закону № 2939-XII, за якою залучення кваліфікованого фахівця відповідного органу здійснюється виключно на договірних засадах, у той час, як у спірних правовідносинах відповідний договір не укладався.
Проаналізувавши положення Порядку № 1017, суд першої інстанції вважав, що після отримання 14.02.2024 від Головного ученого секретаря НАПрН ОСОБА_18 листа № 157 з проханням перенести обговорення та узгодження проекту аудиторського звіту, призначене на 15.02.2024, відповідач був зобов`язаний відкласти дату обговорення та узгодження проекту звіту, а не направляти позивачу протокол узгодження аудиторського звіту для підписання, оскільки такі дії, фактично позбавили НАПрН можливості взяти участь в обговоренні та узгоджені проекту звіту та захисті своїх прав.
Оскільки частиною 2 статті 1 Закону України «Про адміністративну процедуру» не передбачено, що такий закон не поширюється на відносини, що виникають під час державного фінансового аудиту виконання бюджетних програм, суд дійшов висновку, що органи державного фінансового контролю повинні були його враховувати у своїй діяльності.
З посиланням на План заходів з реформування НАПрН України на 2021-2022 року, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.08.2021 року № 911-р (далі – План заходів), суд дійшов висновку, що заходи, спрямовані на реформування НАПрН, зокрема, внесення відповідних змін до Постанови № 1518 щодо найменування наукових установ, мали вчиняти уповноважені органи виконавчої влади – Мінфін, МОН, Фонд державного майна, оскільки НАПрН не може ініціювати внесення змін до такого акту, адже відповідний проект постанови подається на розгляд Кабінету Міністрів України лише центральним органом виконавчої влади, до управління якого належить певна сфера (з питань науки таким органом виступає Міністерство освіти і науки України).
При цьому, судом враховано, що будь-якої оцінки діям вказаним уповноваженим органам виконавчої влади, а також аналізу обставин і причин не вчинення чи зволікання із вчиненням таких заходів, в аудиторському звіті відповідачем не відображено.
Судом зауважено, що в пункті 9 Плану заходів було передбачено внесення за згодою НАПрН змін до її Статуту щодо перегляду та уточнення її завдань і функцій, чіткого визначення обов`язків дійсних членів (академіків) та членів-кореспондентів, умов перебування на керівних посадах членів Національної академії правових наук, удосконалення структури Національної академії правових наук України та системи управління об`єктами державної власності, створення системи наглядових рад в наукових установах Національної академії правових наук, забезпечення належного внутрішнього контролю за організаційною та фінансово-господарською діяльністю, але не було встановлено обов`язку внесення до цього Статуту змін та доповнень щодо неодноразового чи грубого порушення Статут членами Академії, як підстав позбавлення членів Академії цього статусу. 
Також, перед державною реєстрацією редакції Статуту НАПрН, затвердженої загальними зборами Національної академії правових наук України, Міністерство освіти і науки України надало висновок № 1/11-3124 від 06.05.2021 року, в якому встановило відповідність статуту положенням Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і підтримало його державну реєстрацію. 
Враховуючи те, що відповідно до пункту 7 Положення про реєстрацію статутів Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, затвердженого наказом Мінюсту №1787/5 від 29.06.2016 року, НАПрН дотрималась всіх встановлених ним вимог, Міністерство юстиції після власної перевірки та за відсутності підстав для відмови в реєстрації здійснило державну реєстрацію Статуту НАПрН. Отже, такі дії обох міністерств цілком відповідали встановленому законом порядку, сама редакція Статуту, затвердженого загальними зборами НАПрН України від 29.03.2021 року, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України від 4.06.2021 року № 2019/5 відповідала чинному законодавству України. 
Судом також зауважено, що в аудиторському звіті відсутній аналіз фактичних обставин неподання дійсними членами (академіками) та членами-кореспондентами НАПрН звітів у період 2021-2023 років, імовірний вплив на виконання ними своїх обов`язків воєнного стану, що унеможливлює оцінювати висновки про прямий причинно-наслідковий зв`язок між відсутністю в статуті чіткого трактування неодноразового чи грубого порушення членами НАПрН та їхнім «правом порушувати пункт 32 Статуту».
З приводу внесення до паспортів бюджетних програм та звітів про виконання паспортів на 2021, 2022 роки КПКВК 6581020, 6581040 завідомо недостовірних даних, зокрема, завищення показника продукту – кількість проектів нормативно-правових актів та наданих науково-експертних висновків за рахунок одночасного їх відображення за двома бюджетними програмами 65871020 та 6581040, а також показника продукту «кількість установ, які пройшли державну атестацію», судом враховано, що у розділі 11 паспорту бюджетної програми у пункті 1 вказується кількість наукових установ, які знаходяться у віданні НАПрН і цей пункт кореспондує з пунктом 24 цього розділу, де необхідно вказати кількість наукових установ, які пройшли державну атестацію не в поточному році, а фактично тих, що мають діюче свідоцтво.
Оскільки Міністерство освіти і науки України направило висновок до проекту Статуту НАПрН, в якому зазначило про відповідність Статуту вимогам Закону України «Про наукову і науково- технічну діяльність» і підтримало Статут у запропонованій редакції, а проект Статуту НАПрН пройшов правову експертизу та був зареєстрований Міністерством юстиції України наказом від 04 червня 2021 року, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків відповідача щодо неузгодженості положень Статуту позивача.
Надаючи оцінку доводам спірного звіту про те, що теми фундаментальних досліджень не отримали комплексної експертної оцінки, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності, позаяк у період 2018-2023 роки теми фундаментальних досліджень НАПрН пройшли у встановленому порядку експерте оцінювання та отримали відповідно до вимог підпункту 9.1 пункту 9 Порядку № 327 згідно з висновками Експертної ради чітку оцінку, що «тема фундаментальних досліджень позитивно оцінюється і визнається доцільність її виконання».
Щодо зробленого на підставі листів ОСОБА_1 від 19.10.2023 року № 137508/144220-11-23/11 та від 27.10.2023 року № 141203/144220-11-23/11 висновку про включення до зведених тематичних планів фундаментальних досліджень наукових установ НАПрН дев`ять тем, які не відповідають жодним Пріоритетним напрямам, визначеним Постановою № 942, суд вважав, що така інформація не могла оцінюватися та використовуватись для складання аудиторського звіту від 22.02.2024 № 000300-20/6, оскільки під час аудиту позивача оцінювались лише назви тем вказаних досліджень, а зміст наукових робіт не аналізувався.
За висновком суду, порівняння у оскаржуваному звіті функцій радника при дирекції з функціями головного наукового співробітника є не коректними, а питання ефективності видатків у цьому випадку є необґрунтованим, оскільки радник при дирекції не дублює функції заступників директора та вченого секретаря, які (на відміну від радника) мають чітко визначені статутом установи науково-організаційні та адміністративно-розпорядчі повноваження. 
Судом відхилено покликання органу державного фінансового контролю на порушення позивачем порядку укладання договору оренди, предметом якого є пам`ятка культурної спадщини, оскільки договір оренди нерухомого майна між НДІ державного будівництва та місцевого самоврядування НАПрН України та НДІ правового забезпечення інноваційного розвитку НАПрН України був укладений у повній відповідності із законодавством України про охорону культурної спадщини.
Щодо висновку у спірному звіті про те, що науково-дослідний інститут правового забезпечення інноваційного розвитку НАПрН, не зважаючи на відсутність власних приміщень, включив до штатного розпису посаду сторожа, на утримання якого використано коштів загального фонду у сумі 240,5 тис. гривень, судом зауважено, що під час судового розгляду відповідачем не повідомлено причин, які б унеможливлювали включення до штатного розпису посади сторожа у разі відсутності власних приміщень.
З приводу тверджень про зарахування на посади наукових працівників без проходження атестації, що призвело до необґрунтованої виплати надбавки за стаж наукової роботи, судом враховано, що пункти 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2004 № 494 «Про затвердження Порядку виплати надбавки за стаж наукової діяльності», якими було встановлено право на виплату надбавок за стаж наукової роботи та за стаж науково-педагогічної роботи наукових працівників лише тих державних наукових установ та організацій, які пройшли атестацію згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», діяли лише до 24.03.2021. В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України № 370 від 24.03.2021 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 р. № 494» вказані правові умови змінено та проходження державної атестації державною науковою установою, як обов`язкову умову надання її науковим працівникам надбавки за стаж наукової роботи скасовано, що протиправно залишено поза увагою відповідачем.
Суд вважав, що позивачем було вжито достатніх заходів з метою отримання висновків Національної ради України з питань розвитку науки і технологій по звітах про наукову діяльність НАПрН за 2021 та 2022 роки. Разом з цим, не заслуховування та не надання висновків на такі звіти Національною радою України з питань розвитку науки і технологій у зв`язку з введеним Указом Президента України від 24 лютого 2022 року воєнного стану не може тягнути для позивача будь-яких негативних наслідків. 
Щодо відсутності неналежного контролю з боку Президії, що призвело до того, що державна атестація наукових установ НАПрН здійснюється з порушенням вимог статті 11 Закону № 848-VIII та пункту 5 Порядку № 540, судом зауважено, що відповідачем не наведено у звіті, які саме вимоги статті 11 Закону № 848-VIII та пункту 5 Порядку № 540 було порушено позивачем, що не може вважатись обґрунтованим.
Вказано, що дії з реорганізації Науково-дослідного інституту інформатики і права шляхом перетворення в Державну наукову установу Інститут інформатики, безпеки і права, НАПрН здійснювала на підставі та задля виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 року № 85-р. для подальшого включення змін до Переліку № 1518. Також, судом зауважено, що проекти розпоряджень Кабінету Міністрів України, як й всіх актів Уряду, перед прийняттям проходять правову експертизу в Мінюсті та експертизу щодо нормопроектувальної техніки Секретаріаті Кабінету Міністрів України.
Таким чином, реорганізацію цієї наукової установи було проведено після відповідних експертиз, якими було підтверджено необхідність і доцільність, у повній відповідності до статті 4 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу».
Судом відхилено покликання Держаудитслужби на недотримання НАПрН Загальних вимог до визначення результативних показників бюджетних програм, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 10.12.2010 року № 1536 (у редакції наказу Міністерства фінансів від 15.06.2015 року № 553), оскільки відповідачем взагалі не визначено, в чому саме виразилось недотримання таких вимог.
Оскільки всі теми фундаментальних досліджень пройшли експертизу в Національній академії наук України та отримали висновки щодо їх актуальності судом визначено необґрунтованими покликання відповідача на зворотне.
Суд не вбачав вини позивача в затримці вирішення питання про позбавлення ОСОБА_2 статусу дійсного члена (академіка) НАПрН, позаяк бюро президії позивача ухвалило рішення №201/3-Б про зупинення членства ОСОБА_2 в Академії у 2022 році, а академічні виплати ОСОБА_2 скасовано з лютого 2021 року.
В свою чергу, не проведення загальних зборів до червня 2023 року для остаточного виключення ОСОБА_2 із числа членів НАПрН було спричинено низкою об`єктивних чинників - активні бойові дії та постійні обстріли міста Харкова, зміна керівництва Академії, перебої в постачанні електроенергії, нестабільна робота громадського транспорту.
Суд вважав, що твердження відповідача про взяття позивачем на баланс приміщення від Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та землею під цією будівлею за адресою: м. Київ, вул. Металістів, 17, що нібито, у подальшому призведе до додаткових витрат з державного бюджету, є таким, що ґрунтується виключно на припущеннях, а не на встановлених фактичних даних.
Що стосується проведення позивачем видатків на цілі, які не передбачені кошторисом на 2023 рік, зокрема, здійснення оплати за послуги з перевезення з міста Харкова до міста Києва та у зворотному напрямку членів НАПрН у сумі 28,3 тис. грн. та оплати їх харчування у сумі 57,8 тис. грн, судом враховано, що активні бойові дії та постійні обстріли міста, зміна керівництва Академії, перебої в постачанні електроенергії зумовили прийняття Президією НАПрН рішення про проведення загальних зборів НАПрН в місті Києві, за адресою: Харківське шосе, 210, на базі Київського університету інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія», що потребувало не передбачених в кошторисі витрат на їх організацію на перевезення дійсних членів та членів-кореспондентів НАПрН України в сумі 28,3 тис. гривень та їх харчування у сумі 57,8 тис. гривень. При цьому, дії керівництва НАПрН щодо непередбачуваних витрат на проведення загальних зборів було вчинено обґрунтовано та виключно в інтересах НАПрН.
З покликанням на положення Закону № 848-VIII суд зазначив, що статус довічної плати науковця вказує на те, що вона не пов`язується з виконанням певної трудової функції науковця, а тому не звітування членами НАПрН про свою фактичну пророблену роботу на займаній посаді за фактичним (основним) місцем працевлаштування не впливає на виплату доплат.
З посиланням на недоведеність відповідачем належним чином невиконання працівниками ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 чи за основним місцем роботи в Президії НАПрН України, чи як сумісники в підпорядкованих НАПрН наукових установах роботи, що відповідала їхнім посадам, суд дійшов висновку про те, що нарахування та сплата їм відповідних сум заробітної плати як на посадах за основним місцем роботи, так і на посадах, які вони обіймали як сумісники, відповідало вимогам чинного законодавства, яке не встановлювало для цих категорій працівників нормативних обмежень мінімальної тривалості їхньої наукової діяльності.
Судом відхилено покликання відповідача в оскаржуваному звіті на те, що оплата праці працівникам Президії Академії за період з 01.01.2022 року по 28.02.2023 року здійснювалась за невідпрацьований ними робочий час, які такі, що здійснені без урахування введення НАПрН дистанційного режиму праці.
Судом зазначено, що висновок про нераціональне та безрезультативне використання НАПрН бюджетних коштів загалом на суму 157,3 млн грн ґрунтується на неповній оцінці результативності і ефективності використання бюджетних коштів в зазначеному розмірі, на підставі припущень, без надання оцінки доцільності і необхідності понесення витрат саме з урахуванням особливостей функціонування системи наукових установ відповідно до напрямів проведення ними своїх наукових досліджень.
Оскільки звіт, сформований на виконання владних управлінських функцій відповідача, містить висновки щодо порушення позивачем порядку використання бюджетних коштів, що може нести негативні наслідки, суд дійшов висновку про необґрунтованість посилань Держаудитслужби на те, що висновки та рекомендації, викладені Аудиторському звіті, мають консультативний і рекомендаційний характер, а тому не породжують обов`язкових юридичних наслідків.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначено Законом № 2939-XII.
На виконання статті 1 Закону № 2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі – орган державного фінансового контролю).
Згідно з вимогами частини першої статті 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2016 року № 43 (далі за текстом – Положення № 43) Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю. Виходячи зі змісту пункту 7 Положення № 43 Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.
Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль, зокрема, через здійснення державного фінансового аудиту (стаття 3 Закону № 2939-XII), інспектування (стаття 4 Закону № 2939-XII), контролю за дотриманням законодавства у сфері закупівель шляхом перевірки закупівель та їхнього моніторингу (стаття 5 Закону № 2939-XII). Аналогічні за змістом положення містяться і в підпункту 3 пункту 4 Положення № 43.
Як один із різновидів державного фінансового контролю, державний фінансовий аудит полягає у перевірці та аналізі Держаудитслужбою фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державних чи комунальних коштів і майна, інших активів держави, правильності ведення бухгалтерського обліку і достовірності фінансової звітності, функціонування системи внутрішнього контролю (стаття 3 Закону № 2939-XII).
Механізм проведення Держаудитслужбою, її міжрегіональними територіальними органами (даі - органи Держаудитслужби) державного фінансового аудиту виконання бюджетних програм визначено Порядком № 1017.
Відповідно до абзацу другого пункту 1 Порядку № 1017 державний фінансовий аудит виконання бюджетних програм (далі - аудит) - вид державного фінансового аудиту, спрямований на проведення аналізу і перевірки законності та ефективності управління і використання коштів державного та місцевих бюджетів під час виконання бюджетних програм, досягнення економії бюджетних коштів та їх цільового використання, досягнення результативних показників бюджетних програм, правильності ведення бухгалтерського обліку, достовірності фінансової та бюджетної звітності, функціонування системи внутрішнього контролю та стану внутрішнього аудиту.
Пунктом 4 Порядку № 1017 передбачено, що Аудит проводиться такими етапами:
1) планування та організація аудиту (попереднє вивчення об`єкта аудиту, розроблення плану, складення та затвердження програми аудиту).
Програму аудиту складає керівник аудиту та подає на затвердження керівникові органу Держаудитслужби або його заступнику. Керівник аудиту подає для ознайомлення програму аудиту об`єкту аудиту одним із способів, визначених у пункті 14 цього Порядку;
2) проведення аудиторських процедур, формування і оформлення аудиторських доказів, підготовка аудиторських висновків, пропозицій та рекомендацій;
3) звітування за результатами аудиту шляхом оформлення та узгодження проекту звіту про результати аудиту (далі - звіт), підписання протоколу узгодження, формування, підписання та подання звіту об`єкту аудиту;
4) проведення моніторингу виконання поданих за результатами аудиту пропозицій та рекомендацій і результатів їх впровадження.
Документування проведення аудиту здійснюється в паперовій формі.
За вимогами пунктів 6-9 Порядку № 1017 під час проведення аудиту з метою дослідження гіпотез аудиту та отримання аудиторських доказів може здійснюватися збір інформації (отримання від учасника аудиту необхідних документів, інформації) такими способами:
за письмовим запитом органу Держаудитслужби;
державними аудиторами за місцезнаходженням учасника аудиту. Результати збору інформації (зокрема зустрічних звірок) таким способом відображаються в довідці, яка підписується державним аудитором та керівником учасника аудиту і додається до звіту.
Аудит проводиться згідно із затвердженим у встановленому порядку планом проведення заходів державного фінансового контролю, що розміщується на офіційному веб-сайті Держаудитслужби.
Для проведення аудиту та/або збору інформації за місцезнаходженням учасника аудиту на кожного державного аудитора оформляється у двох примірниках направлення за встановленими Мінфіном зразками, яке підписує керівник органу Держаудитслужби.
Державні аудитори видають керівникові об`єкта аудиту чи його заступникові направлення в день виходу на проведення аудиту за місцезнаходженням об`єкта аудиту.
Пунктами 16-28 Порядку № 1017 передбачено, що об`єкт аудиту забезпечує державним аудиторам місце для роботи, створення умов для зберігання документів, можливість користування службовим зв`язком, комп`ютерною, розмножувальною та іншою технікою, доступу до електронних баз, систем та програмних комплексів, що використовуються під час автоматизації провадження його фінансово-господарської діяльності, подання матеріалів, інформації, документів, необхідних для проведення аудиту та здійснення аудиторських процедур.
Керівник аудиту формує проект звіту та подає його об`єкту аудиту для ознайомлення не пізніше ніж за один робочий день до завершення визначеного в направленні строку проведення аудиту з урахуванням продовження такого строку одним із способів, передбачених пунктом 14 цього Порядку.
Керівник та визначені ним працівники об`єкта аудиту ознайомлюються з проектом звіту та готують (у разі потреби) обґрунтовані коментарі до нього у письмовій формі у строк, що не перевищує десяти робочих днів з дня отримання такого проекту звіту, одним із способів, визначених у пункті 14 цього Порядку.
Керівник та визначені ним працівники об`єкта аудиту разом з керівником аудиту та державними аудиторами обговорюють і узгоджують проект звіту у визначений органом Держаудитслужби у супровідному листі до такого проекту строк з урахуванням строку ознайомлення об`єкта аудиту з проектом звіту.
Під час обговорення та узгодження проекту звіту державні аудитори мають право отримувати від об`єкта аудиту додаткову інформацію, підтвердні документи та/або відповідні пояснення з метою уточнення викладених у коментарях до проекту звіту фактів.
За результатами обговорення та узгодження проекту звіту складається протокол узгодження за формою згідно з додатком. Протокол підписується у день обговорення та узгодження проекту звіту керівником аудиту та керівником об`єкта аудиту по одному примірнику для органу Держаудитслужби та кожного об`єкта аудиту.
У разі коли за результатами обговорення та узгодження проекту звіту керівником аудиту не враховані коментарі об`єкта аудиту, протокол узгодження підписується з відповідною позначкою в ньому.
У разі відмови керівника об`єкта аудиту від узгодження проекту звіту та/або підписання протоколу узгодження керівник аудиту складає акт про відмову підписувати звіт, інформує про такий факт за рішенням керівника органу Держаудитслужби Кабінет Міністрів України, а також інші заінтересовані органи та робить відповідний запис у протоколі узгодження.
Керівник аудиту протягом трьох робочих днів з дня підписання протоколу узгодження складає та підписує по одному примірнику звіту для органу Держаудитслужби та кожного об`єкта аудиту.
Примірники звіту візує керівник аудиту із зазначенням на останній сторінці загальної кількості сторінок.
Керівник аудиту протягом трьох робочих днів з дня підписання протоколу узгодження подає відповідний примірник звіту об`єкту аудиту одним із способів, визначених у пункті 14 цього Порядку.
Разом із звітом керівник аудиту подає об`єкту аудиту супровідний лист, підписаний керівником органу Держаудитслужби, із зазначенням строку інформування про виконання пропозицій та рекомендацій, що містяться у звіті.
Пропозиції та рекомендації, що містяться у звіті, обов`язкові до розгляду об`єктом аудиту.
Об`єкт аудиту у строк, визначений у листі органу Держаудитслужби, зазначеному в пункті 26 цього Порядку, інформує орган Держаудитслужби про стан та результати розгляду пропозицій та рекомендацій, що містяться у звіті, заплановані та вжиті заходи, спосіб і результати впровадження пропозицій та рекомендацій.
Орган Держаудитслужби проводить моніторинг стану врахування і результатів впровадження пропозицій та рекомендацій, що містяться у звіті.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що звіт органу державного фінансового контролю, спрямованим на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковим до виконання. 
Отже, правова природа звіту контролюючого органу породжує правові наслідки, зокрема обов`язки для свого адресата, а відтак наділений рисами правового акту індивідуальної дії з урахуванням його змістовної складової, незалежно від форми документа, в якому вона міститься, і такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.
За приписами статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. У пункті 1 резолютивної частини Рішення від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України висловив позицію, що «конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 820/3534/16 дійшла висновку, що спір про правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб`єктів, є публічно-правовим та підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що такий висновок був сформульований Верховним Судом України у постанові від 23 лютого 2016 року по справі № 818/1857/14, і Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цієї позиції.
Аналогічна правова позиція також підтримана і Верховним Судом, зокрема у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 826/3350/17, у якій за наслідками проведеного аналізу сутності завдань і функцій органів фінансового контролю, в тому числі у їх співвідношенні із завданнями адміністративного судочинства (рішення суб`єкта владних повноважень як предмет судового контролю), сформульовано позицію, що рішення (дії, бездіяльність) органу фінансового контролю, прийняті в результаті реалізації їх окремо взятих завдань або функцій (пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги як одна з них), є окремими предметами судового контролю.
У постанові від 08 травня 2018 року у справі № 826/3350/17 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення справ, предметом яких є правомірність вимог контролюючих органів, скерованих на адресу підконтрольних суб`єктів, судам належить, виходячи із правової природи письмової вимоги контролюючого органу, враховувати чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством. З метою встановлення того, чи контролюючим органом при прийнятті спірної вимоги владні управлінські функції реалізовані у передбачений законом спосіб, суду належить надати правову оцінку змісту вимоги як індивідуально-правового акту.
Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.
Отже, з метою дотримання завдань і основних засад адміністративного судочинства необхідно об`єктивно перевірити обґрунтованість доводів позивача щодо дотримання органом фінансового контролю законності при прийнятті спірного звіту, а також обґрунтованість доводів контролюючого органу щодо того, чи породжує спірний звіт права і обов`язки позивача.
Проаналізувавши зміст спірного звіту, колегія суддів констатує, що останній є індивідуально-правовим актом, а відтак породжує права і обов`язки для підконтрольної установи, якому він адресований, що спростовує доводи Держаудитслужби про зворотне.
Надаючи оцінку твердженням НАПрН, які також були підтримані судом першої інстанції, щодо порушення органом державного фінансового контролю процедури ініціювання та проведення заходу з державного фінансового контролю, колегія суддів виходить із такого.
З метою впорядкування планування заходів державного фінансового контролю (державного фінансового аудиту та інспектування) в міністерствах, інших органах виконавчої влади, в державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, у бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктів господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків  акцій  (часток) належать суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи) постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2001 р. № 955 затверджено Порядок № 955.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 955 проведення державного фінансового аудиту та інспектування здійснюється відповідно до планів проведення заходів державного фінансового контролю, які складаються на плановий період, яким є кожний квартал.
Згідно із пунктом 7 Порядку № 955 основними підставами для включення заходів з проведення державного фінансового аудиту та інспектування до планів проведення заходів державного фінансового контролю є: 
а) закони, акти Президента України, постанови Верховної Ради України, прийняті відповідно до Конституції та законів України, акти Кабінету Міністрів України, доручення Прем`єр-міністра України, накази Мінфіну;
б) звернення правоохоронних органів, юридичних і фізичних осіб;
в) пропозиції Рахункової палати, Мінфіну, Мінекономіки, ДФС, Казначейства, прийняті органами державного фінансового контролю до виконання;
г) ініціатива, виявлена органами державного фінансового контролю з урахуванням таких критеріїв, як:
економічна та соціальна важливість питань, які обов`язково включаються до програм і планів дій Кабінету Міністрів України на відповідний період; 
значний обсяг фінансових потоків, інших державних ресурсів, що спрямовувалися на виконання бюджетних програм, утримання державних органів; 
публічна інформація про факти порушень і зловживань у фінансовій сфері та неефективного управління державним майном; 
імовірність виникнення фінансових порушень, у тому числі внаслідок відсутності (низького рівня) внутрішнього контролю; 
ризики допущення фінансових порушень у підконтрольних установах; 
ґ) ініціатива, виявлена підконтрольними установами та їх органами управління, прийнята органами державного фінансового контролю до виконання.
Пунктом 8 Порядку № 955 передбачено, що внесення змін до планів проведення заходів державного фінансового контролю проводиться у порядку їх затвердження.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 955 строки підготовки та порядок затвердження планів проведення заходів державного фінансового контролю визначаються Держаудитслужбою України.
Строки підготовки та порядок затвердження планів роботи Держаудитслужби та офісів Держаудитслужби (далі – плани роботи), а також планів проведення заходів державного фінансового контролю Держаудитслужби та офісів Держаудитслужби (далі – плани ДФК) і планів проведення перевірок витрат, здійснених бенефіціарами (партнерами) під час реалізації проєктів у рамках виконання Угоди про фінансування Дунайської транснаціональної програми (Interreg V-B Danube – CCI 2014TC16M6TN001) (далі – плани проведення перевірок здійснених витрат) визначено Інструкцією з планування діяльності органів державного фінансового контролю, затвердженою Наказом Головного контрольно-ревізійного управління України від 26 жовтня 2005 р. № 319 (у редакції наказу Державної аудиторської служби України від 26 грудня 2019 р. № 366, зі змінами, внесеними згідно з наказами Держаудитслужби від 10 квітня 2020 р. № 89, від 08 травня 2020 р. № 115, від 13 липня 2020 р. № 197, від 04 вересня 2020 р. № 250, від 27 жовтня 2020 р. № 301, від 26.11.2020 № 338 та від 21.05.2021 № 146) (далі по тексту – Інструкція № 319).
Пунктом 3 розділу І Інструкції № 319 визначено, що плани роботи складаються підрозділами, відповідальними за планування, на наступний календарний рік, а плани ДФК - на наступний квартал.
Відповідно до пункту 2 розділу IV Інструкції № 319 план ДФК Держаудитслужби складається за наведеними в додатках 3, 4 та 5 до цієї Інструкції формами окремо в розрізі державних фінансових аудитів та ревізій, які включаються до нього окремими розділами та має містити інформацію щодо тем аудитів та/або тем ревізій; підстав їх проведення; органів Держаудитслужби та їх галузевих структурних підрозділів, відповідальних за проведення таких аудитів або ревізій; строки (місяць та рік) їх проведення та назви органів державної влади, які будуть поінформовані про результати.
Згідно з пунктом 6 розділу IV Інструкції № 319 до кожної теми ревізії, зазначеної в плані ДФК Держаудитслужби України, додається за визначеною в додатку 5 до цієї Інструкції формою перелік підконтрольних установ (об`єктів контролю), в яких передбачається проведення такої ревізії.
Контролюючі структурні підрозділи Держаудитслужби, офіси Держаудитслужби та їх управління в областях, яких планом ДФК Держаудитслужби визначено головним виконавцем державного фінансового аудиту, листом надають офісам Держаудитслужби та їх управлінням в областях, залученим до проведення відповідного аудиту, перелік підконтрольних установ, на яких доцільно здійснювати збір інформації з метою дослідження гіпотез аудиту та отримання аудиторських доказів.
Пунктом 7 розділу IV Інструкції № 319 передбачено, що визначення підконтрольних установ (крім тих, що перевірятимуться Держаудитслужбою) за темами ревізій, зазначених у планах ДФК Держаудитслужби, здійснюють офіси Держаудитслужби та їх управління в областях, а у разі недоцільності або неможливості (ускладнень) їх відбору на такому рівні - контролюючі структурні підрозділи Держаудитслужби відповідно до визначених для цих підрозділів сфер відповідальності. З метою визначення переліків для тем ревізій, які будуть перевірятися в ході централізованого завдання Держаудитслужби, контролюючі структурні підрозділи Держаудитслужби визначають такі теми ревізій на наступний квартал за формами, визначеними в додатку 4 до цієї Інструкції, та завчасно надсилають їх до офісів Держаудитслужби та їх управлінь в областях.
Згідно з пунктом 9 розділу IV Інструкції №319 офіси Держаудитслужби та їх управління в областях строком до 10 жовтня, 10 січня, 10 квітня і 10 липня кожного року кожного року надають контролюючим структурним підрозділам Держаудитслужби пропозиції:
- щодо внесення до плану ДФК Держаудитслужби на наступний плановий квартал державних фінансових аудитів, які будуть проведені офісами Держаудитслужби та їх управліннями в областях;
- щодо визначення переліків підконтрольних установ (об`єктів контролю) для тем ревізій, які будуть перевірятися в ході централізованого завдання Держаудитслужби.
Контролюючі структурні підрозділи Держаудитслужби за формами, визначеними в додатках 3, 4 та 5 до Інструкції, формують власні пропозиції до плану ДФК Держаудитслужби з урахуванням опрацьованих пропозицій офісів Держаудитслужби та їх управлінь в областях. Пропозиції спрямовуються заступникам Голови Держаудитслужби, які координують та контролюють діяльність відповідних контролюючих структурних підрозділів, в електронному вигляді шляхом подання доповідної записки через систему електронного документообігу, яка попередньо погоджується підрозділом Держаудитслужби, відповідальним за планування. Після накладання заступниками Голови Держаудитслужби резолюцій на доповідні записки вони надсилаються для виконання до підрозділу Держаудитслужби, відповідального за планування, строком до 15 жовтня, 15 січня, 15 квітня і 15 липня кожного року.
Відповідно до пунктів 10 і 12 розділу IV Інструкції № 319 пропозиції до плану ДФК Держаудитслужби містять теми аудитів, теми ревізій та переліки підконтрольних установ (об`єктів контролю) формуються за формами, визначеними в додатках 3, 4 та 5 до цієї Інструкції. До кожного із запропонованих заходів державного фінансового контролю надається обґрунтування доцільності його проведення відповідно до вимог пунктів 12 та 13 цього розділу.
Обґрунтування доцільності проведення заходу державного фінансового контролю передбачає надання інформації, фактів та аргументів, що підтверджують актуальність, корисність чи потребу проведення державного фінансового аудиту або ревізії. За наявності може зазначатися інша інформація, що підтверджує доцільність проведення заходу державного фінансового контролю.
Згідно з пунктом 15 розділу IV Інструкції № 319 проєкт плану ДФК Держаудитслужби на наступний плановий квартал формується підрозділом Держаудитслужби, відповідальним за планування, за формами, визначеними у додатках 3, 4 та 5 до цієї Інструкції, та через систему електронного документообігу подається на погодження до контролюючих структурних підрозділів, заступників Голови Держаудитслужби, які координують та контролюють діяльність таких підрозділів, до 25 жовтня, 25 січня, 25 квітня і 25 липня кожного року.
Пунктом 19 розділу IV Інструкції № 319 передбачено, що план ДФК Держаудитслужби затверджується наказом Держаудитслужби строком до 25 листопада, 25 лютого, 25 травня і 25 серпня кожного року.
Згідно з пунктом 1 розділу VI Інструкції № 319 унесення змін до планів роботи Держаудитслужби та офісів Держаудитслужби, а також планів ДФК Держаудитслужби та офісів Держаудитслужби здійснюється в порядку їх погодження та затвердження шляхом складання проєктів таких змін за формами та з дотриманням процедур, визначеними розділами ІІ-V цієї Інструкції, їх подальшим погодженням і затвердженням.
Відповідно до пункту 4 розділу VI Інструкції № 319 пропозиції щодо внесення змін до планів ДФК Держаудитслужби та офісів Держаудитслужби, сформовані відповідно до пункту 1 цього розділу, подаються (надсилаються) до підрозділу Держаудитслужби, відповідального за планування, не пізніше ніж за 20 календарних днів до закінчення поточного планового періоду (в частині інспектувань) або 30 календарних днів (в частині державних фінансових аудитів) з обґрунтуваннями потреби внесення таких змін відповідно до вимог пункту 13 розділу IV цієї Інструкції.
Пунктом 5 розділу VI Інструкції № 319 передбачено, що за потреби Держаудитслужба може прийняти рішення про внесення змін до планів ДФК Держаудитслужби та офісів Держаудитслужби у строки, пізніші за встановлені пунктом 4 цього розділу.
Зі змісту пунктів 9 і 10 розділу IV Інструкції випливає, що пропозиції до плану державного фінансового контролю контролюючі структурні підрозділи Держаудитслужби складають за формами, визначеними в додатках 3, 4 та 5 до Інструкції, з обґрунтуванням доцільності проведення кожного із запропонованих заходів державного фінансового контролю відповідно до вимог пунктів 12 та 13 цього розділу.
Обґрунтування доцільності проведення заходу державного фінансового контролю передбачає надання інформації, фактів та аргументів, що підтверджують актуальність, корисність чи потребу проведення державного фінансового аудиту або ревізії (пункт 12 Інструкції № 319).
Таким чином, пропозиції контролюючих структурних підрозділів Держаудитслужби України про включення об`єкту аудиту до плану аудиту повинні містити аргументи на користь підстав і необхідності внесення змін до плану державного фінансового контролю.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для включення позивача до Плану проведення заходів державного фінансового контролю на ІІІ квартал 2023 р. відповідачем зазначено підпункт «г» пункту 7 Порядку № 955 - «власна ініціатива».
Дослідивши наявний в матеріалах справи наказ від 07.07.2023 № 212 «Про затвердження змін до Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІІ квартал 2023 року», колегією суддів встановлено, що ініціюючи перевірку виконання НАПрН за період з 01.01.2021 по 30.06.2023 за власною ініціативою, орган державного фінансового контролю не обґрунтовує, яким саме із визначених підпунктом «г» пункту 7 Порядку № 955 критеріїв, він керувався приймаючи рішення про включення позивача до Плану заходів з проведення державного фінансового контролю.
Будь-яких доповідних записок, листів, які б свідчили про наявність чи відсутність підстав для внесення змін до Плану проведення заходів державного фінансового контролю на ІІІ квартал 2023 року в частині включення до нього НАПрН матеріали справи не містять, а сторони на такі обставини не покликаються.
У наданих до суду додаткових поясненнях від 12.06.2025 відповідач вказував, що підставою для включення до Плану проведення заходів державного фінансового контролю аудит бюджетних програм НАПрН та його проведення була власна ініціатива Держаудитслужби, яка обумовлена економічною та соціальною важливістю питання, значним обсягом фінансових потоків та майна, імовірністю фінансових порушень, зокрема через недосконалість внутрішнього контролю тощо. 
При цьому, безпосереднім основним критерієм при відборі об`єкта контролю та подальшого включення його до Плану проведення заходів державного фінансового контролю, слугував обсяг фінансових потоків, інших державних ресурсів, що спрямовувалися на виконання бюджетних програм, утримання державних органів. 
Разом з цим, колегія суддів зауважує, що саме лише цитування визначених у підпункті «г» пункту 7 Порядку № 955 критеріїв, без наведення вмотивованого обґрунтування доцільності проведення заходу державного фінансового контролю із наданням інформації, фактів та аргументів, що підтверджують актуальність, корисність чи потребу проведення державного фінансового аудиту, не може вважатись належним виконанням обов`язку із обґрунтування необхідності внесення до Плану проведення заходів державного фінансового контролю на ІІІ квартал 2023 року відповідних змін.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем фактично не визначено у спірних правовідносинах підстави для включення заходів з проведення державного фінансового аудиту та інспектування до планів проведення заходів державного фінансового контролю, та відповідно порушено процедуру призначення такого аудиту.
Надаючи оцінку правомірності проведення процедури аудиту, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.
Пунктом 4 Порядку № 1017 передбачено етапи проведення аудиту.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 Порядку № 1017, аудиторськими процедурами є комплекс дій державного аудитора, що спрямовані на отримання аудиторських доказів (документів, інформації) під час проведення аудиту. Такими діями є аудиторська вибірка, методи і способи, формування та дослідження гіпотез аудиту (суджень державного аудитора щодо причин виникнення та наявності проблем, упущень і недоліків, порушень, ризиків.
Згідно із пунктом 17 Порядку № 1017 керівник аудиту формує проект звіту та подає його об`єкту аудиту для ознайомлення не пізніше ніж за один робочий день до завершення визначеного в направленні строку проведення аудиту з урахуванням продовження такого строку одним із способів, передбачених пунктом 14 цього Порядку.
Так, зокрема, пункт 14 Порядку № 1017 встановлює, що перший примірник акта подається об`єкту аудиту одним із таких способів:
особисто під підпис керівнику, його заступникові або головному бухгалтеру об`єкта аудиту;
через структурний підрозділ діловодства об`єкта аудиту з відміткою на другому примірнику акта про дату реєстрації вхідної кореспонденції об`єкта аудиту та підписом працівника структурного підрозділу діловодства, який здійснив реєстрацію;
рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення;
в електронній формі в установленому законодавством порядку.
Пунктом 7 Порядку № 1017 передбачено, що під час проведення аудиту з метою дослідження гіпотез аудиту та отримання аудиторських доказів може здійснюватися збір інформації (отримання від учасника аудиту необхідних документів, інформації) такими способами:
за письмовим запитом органу Держаудитслужби;
державними аудиторами за місцезнаходженням учасника аудиту. Результати збору інформації (зокрема зустрічних звірок) таким способом відображаються в довідці, яка підписується державним аудитором та керівником учасника аудиту і додається до звіту.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що Програма державного фінансового аудиту виконання НАПрН бюджетних програм була затверджена відповідачем 31.10.2023, що свідчить про те, що перший етап процедури проведення аудиту (планування та організація аудиту) закінчився саме 31.10.2023.
Водночас, сторонами не спростовується, що у період з 31.07.2023 по 31.10.2023 членами аудиторської групи проводитись дії, спрямовані на збір інформації з метою вивчення об`єкту аудиту.
Так, зокрема, судом апеляційної інстанції встановлено, що у період з 31.07.2023 по 31.10.2023 Держаудитслужбою направлялись позивачу :
- запит № 1 від 07.08.2023 щодо надання інформацій про працівників Академії, які працюють (працювали) за сумісництвом у перевіряємий період, графіки роботи, посадові інструкції, тощо; інформацію щодо підстав включення до Положення про преміювання працівників апарату президії Академії та надання їм матеріальної допомоги; інформацію щодо підстав включення до наказу щодо преміювання з нагоди професійного свята Дня 4 бухгалтера та аудитора двох працівників відділу кадрів та контролю за виконанням і діловодству; 
- запит № 2 від 10.08.2023 щодо організації проведення огляду всього майна, яке знаходиться за адресами: м. Київ, вул. Металістів, 17 та м. Харків, вул. Пушкінська, 70; 
- запит № 3 від 15.08.2023 щодо надання інформації про причини відсутності в Журналі обліку робочого часу підписів 17 сумісників; інформацію щодо обґрунтувань зарахування на посаду старшого наукового співробітника ОСОБА_27 та виплати доплати за вчене звання; 
- запит № 4 від 15.08.2023 щодо надання інформації, які результати наукових досліджень наукових установ Академії (при цьому вказати тему досліджень та період її виконання); хто безпосередньо з дійсних членів (академіків) та членів – кореспондентів Академії здійснював дослідження та у якому періоді (рік, місяць); та зазначити інформацію у який саме орган державної влади (правоохоронний) було сприяння та здійснено впровадження; надати інформацію, чому при наявності Рішення Ради національної безпеки і оборони від 19.02.2021 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) та наявності повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених КК України (дані з інформаційних джерел) ОСОБА_2 у період з 10.01.2022 по 05.06.2023 на чергових засіданнях президії Академії не розглядалося питання щодо виключення його з членів (академіків);
- запит № 5 від 17.08.2023 щодо надання інформації та належним чином завірені копії документів щодо надання графіків роботи за основним місцем роботи сумісників Академії та інформації щодо перебування сумісників за основним місцем роботи у відрядженнях та на лікарняних за списком працівників; 
- запит № 6 від 28.08.2023 щодо надання інформації щодо першочергового визначення назв тем фундаментальних досліджень та напрямку використання науково-практичних результатів завершених досліджень за темами та інформацію про звернення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, правоохоронних та судових органів до Академії про проведення фундаментальних досліджень та фактичного впровадження в дію науково-практичних результатів, об`єктів інтелектуальної власності по темах фундаментальних досліджень, що були завершені науково-дослідними інститутами Академія у період 2021–2022 років та І півріччя 2023 року; 
- запит № 7 від 28.08.2023 щодо надання інформації стосовно нормативно-правових документів на підставі яких проведено відшкодування коштів на відрядження (проїзд літаком) без підтвердних документів, в той час як 5 пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2016 року № 710 «Про затвердження заходів щодо ефективного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти державного бюджету» передбачено припинення оплати чартерних рейсів; 
- запит № 8 від 30.08.2023 щодо надання інформації стосовно підстав затвердження президентом Академія в штатних розписах підпорядкованих наукових установ (Науково-дослідного інституту правового забезпечення інноваційного розвитку НАПрН України, Науково-дослідного інституту державного будівництва та місцевого самоврядування НАПрН України, Науково-дослідного інституту правотворчості та науково-правових експертиз НАПрН України, Науково-дослідного інституту приватного права і підприємництва імені академіка Ф.Г. Бурчака НАПрН України, Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності НАПрН України) посади сторожа, посади заступника головного бухгалтера; 
- запит № 9 від 04.09.2023 щодо надання затвердження президентом НАПрН України в штатних розписах Київського регіонального центру НАПрН України (Науково-дослідному інституті правотворчості та науково-правових експертиз НАПрН України) посади сторожів; інформацію щодо обґрунтувань встановлення головному науковому співробітнику ОСОБА_29 доплати за науковий ступінь доктора наук у розмірі 25%, тоді як її діяльність за профілем не відповідає науковому ступеню доктора історичних наук; 
- запит № 10 від 12.09.2023 щодо надання інформації стосовно обґрунтованості оплати праці працівникам президії Академії в листопаді – грудні 2022 року та січні – лютому 2023 року за вісім годин роботи в день при тому, що згідно Журналу прийому-передачі чергування (здачі об`єкту під охорону) в будівлі за адресою: вул. Пушкінська, 70 упродовж зазначеного періоду сторожем Академії ОСОБА_25 чергування здавалося о 16 годині, тобто на годину менше, ніж зазначено в табелях обліку робочого часу; інформацію щодо підстав чергування сторожа Академії ОСОБА_25 ; інформацію про причини відсутності записів в Журналі прийому-передачі чергування (здачі об`єкту під охорону) щодо прийняття та здачі чергування сторожами 17.08.2023 та 18.08.2023;
- запит № 11 від 31.10.2023 щодо надання до аудиту висновків Національної ради про результати наукової і науково-технічної діяльності Академії за 2021 – 2022 роки, а у разі їх відсутності інформацію про обставини, які унеможливлюють їх надання.
Разом з цим, колегія суддів зауважує, що збір інформації, отримання від учасника аудиту необхідних документів, інформації, доказів, у розумінні положень підпункту 1 пункту 2 Порядку № 1017, відноситься до стадії аудиторських процедур, проведення яких до закінчення етапу планування та організації аудиту є неприпустимим.
Колегія суддів відхиляє покликання апелянта на положення Методичних рекомендацій, оскільки такий документ носить рекомендаційний характер, та призначений для внутрішнього застосування посадовими особами органів державного фінансового контролю. 
З огляду на вказане, доводи НАПрН про вчинення органом державного фінансового контролю на етапі планування та організації аудиту дій, які підпадають під визначення аудиторських процедур, що відповідно є порушенням процедури проведення аудиту, є такими, що заслуговують на увагу.
Щодо твердження позивача про позбавлення можливості участі уповноважених осіб позивача у процедурі узгодження проекту аудиту, слід зазначити наступне.
Відповідно до пункті 19-23 Порядку № 1017 керівник та визначені ним працівники об`єкта аудиту разом з керівником аудиту та державними аудиторами обговорюють і узгоджують проект звіту у визначений органом Держаудитслужби у супровідному листі до такого проекту строк з урахуванням строку ознайомлення об`єкта аудиту з проектом звіту.
Під час обговорення та узгодження проекту звіту державні аудитори мають право отримувати від об`єкта аудиту додаткову інформацію, підтвердні документи та/або відповідні пояснення з метою уточнення викладених у коментарях до проекту звіту фактів.
За результатами обговорення та узгодження проекту звіту складається протокол узгодження за формою згідно з додатком. Протокол підписується у день обговорення та узгодження проекту звіту керівником аудиту та керівником об`єкта аудиту по одному примірнику для органу Держаудитслужби та кожного об`єкта аудиту.
У разі коли за результатами обговорення та узгодження проекту звіту керівником аудиту не враховані коментарі об`єкта аудиту, протокол узгодження підписується з відповідною позначкою в ньому.
У разі відмови керівника об`єкта аудиту від узгодження проекту звіту та/або підписання протоколу узгодження керівник аудиту складає акт про відмову підписувати звіт, інформує про такий факт за рішенням керівника органу Держаудитслужби Кабінет Міністрів України, а також інші заінтересовані органи та робить відповідний запис у протоколі узгодження.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, Державною аудиторською службою України було складено проект аудиторського звіту та відповідно до пункту 17 Порядку № 1017 було надано НАПрН для ознайомлення та надання коментарів до нього. Обговорення та узгодження проекту звіту про результати аудиту було призначено на 15.02.2024 в приміщенні Держаудитслужби.
Президією НАПрН постановою від 26.01.2024 № 13 7/3 схвалено підготовлені апаратом Президії та науковими установами НАПрН заперечення щодо окремих положень проекту аудиторського звіту (порівняльна таблиця із зауваженнями НАПрН на зауваження та пропозиції Держаудитслужби) та направлено заперечення до відповідача.
Крім того, вказаною постановою уповноважено президента НАПрН України Журавля В.А., першого віце-президента НАПрН України Бандурку О. М. та віце-президента НАПРН України Скрипнюка О. В. обговорити та узгодити проект аудиторського звіту із Держаудитслужбою з урахуванням наданих НАПрН України обґрунтованих заперечень щодо окремих його положень 15.02.2024. 
14.02.2024 Головний учений секретар Національної академії правових наук України Гетьман Є.А. звернувся до Державної аудиторської служби України листом № 157 з проханням перенести обговорення та узгодження проекту аудиторського звіту, призначене на 15.02.2024 року, через перебування президента НАПрН ОСОБА_3 з 14.02.2024 на лікарняному у зв`язку з плановою госпіталізацією до Міської клінічної лікарні № 27 Харківської міської ради. 
Участь першого віце-президента ОСОБА_20 в обговоренні та узгодженні звіту не могло бути забезпечено через необхідність організації ним забезпечення збереження важливих документів та його присутності спільно з ДСНС при демонтажі 10-15 лютого 2024 року покрівлі будівлі № 70 Президії Національної академії правових наук України, що розташована по вулиці Пушкінській (наразі вулиця Григорія Сковороди) у місті Харкові, яку було зруйновано 23.01.2024 внаслідок ракетного обстрілу. За фактом руйнування будівлі внаслідок ракетного обстрілу в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23.01.2024 року зареєстровано кримінальне провадження № 12024221130000192.
Зазначений лист Державна аудиторська служба України з копією направлення ОСОБА_3 на госпіталізацію отримала від 14.02.2024 року (вхідний № 14-5173). 
Колегія суддів зауважує, що оскільки постановою від 26.01.2024 № 13 7/3 було уповноважено президента НАПрН України ОСОБА_3 , першого віце-президента НАПрН України ОСОБА_20 та віце-президента НАПРН України ОСОБА_9 не окремо один від одного, а спільно (разом, у складі групи), про що свідчить формування : уповноважити «президента НАПрН України ОСОБА_3 , першого віце-президента НАПрН України ОСОБА_20 та віце-президента НАПРН України ОСОБА_9 » а не «або президента НАПрН України Журавля В. А., або першого віце-президента НАПрН України Бандурку О. М. або віце-президента НАПРН України ОСОБА_9 » обговорити та узгодити проект аудиторського звіту, відповідач з метою дотримання принципу гарантування участі в адміністративному провадженні повинен був відкласти дату обговорення та узгодження проекту звіту.
Водночас, не зважаючи на отримане від позивача клопотання про перенесення обговорення та узгодження проекту аудиторського звіту, відповідач листом від 15.02.2024 року № 000300-14/2318-2024 відмовив у перенесенні строків обговорення та узгодження проекту аудиторського звіту з посиланням на те, що вчинення такої дії не передбачено Порядком № 1017, направивши до НАПрН протокол узгодження аудиторського звіту з пропозицією його підписання посадовою особою, яку згідно зі Статутом НАПрН України та постановою НАПрН «Розподіл обов`язків між членами президії НАПрН України» від 07.07.2023 року № 131/9 уповноважено представляти НАПрН в органах державної влади, з попередженням про здійснення реалізації матеріалів аудиторського звіту відповідно до вимог чинного законодавства у разі не підписання та не надсилання одного примірника протоколу в термін до 21.02.2024.
Разом з цим, на переконання колегії суддів, такі дії відповідача призвели до порушення права позивача надати додаткові пояснення, взяти участь в відповідному обговоренні та узгодженні проекту звіту, що в свою чергу, свідчить про невідповідність дій Держаудитслужби критеріям, визначеним у статті 2 КАС України.
Колегія суддів відхиляє покликання апелянта на те, що Порядком № 1017 не передбачено можливості перенесення обговорення та узгодження проекту звіту, оскільки відсутність будь-кого з уповноважених осіб, тим більш, двох з трьох, зважаючи на обсяг та зміст зауважень, унеможливлювала забезпечення колективного представництва для обговорення та узгодження проекту звіту та є порушенням принципу гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні, що не може вважатись обґрунтованим.
Надаючи оцінку правомірності залучення до проведення державного фінансового контролю виконання Національною академією правових наук України бюджетних програм з 09.10.2023 року по 27.10.2023 року директора Директорату правосуддя та кримінальної юстиції Міністерства юстиції України ОСОБА_1 шляхом видачі на його ім`я направлення № 1228-НК від 05.10.2023 колегія суддів виходить із такого.
Пунктом 3 частини 1 статті 10 Закону № 2939-XII передбачено, що органу державного фінансового контролю надається право залучати на договірних засадах кваліфікованих фахівців відповідних органів виконавчої влади, державних фондів, підприємств, установ і організацій для проведення контрольних обмірів будівельних, монтажних, ремонтних та інших робіт, контрольних запусків сировини і матеріалів у виробництво, контрольних аналізів сировини, матеріалів і готової продукції, інших перевірок.
Схожі за змістом положення містяться у пункті 15 Порядку № 1017, відповідно до якого, під час проведення аудиту можуть залучатись на договірних засадах кваліфіковані фахівці відповідних органів виконавчої влади, підприємств, установ і організацій для проведення контрольних обмірів будівельних, монтажних, ремонтних та інших робіт, контрольних запусків сировини і матеріалів у виробництво, контрольних аналізів сировини, матеріалів і готової продукції, інших перевірок.
Вид договору про залучення до участі в заході державного фінансового контролю має визначатися в залежності від його предмету, тобто від потреб Держаудитслужби у проведенні конкретного заходу задля забезпечення виконання його завдань. 
При цьому, колегія суддів наголошує, що акти чинного законодавства у сфері державного фінансового контролю, зокрема, й Закон України № 2939-XII, не передбачають передачі чи делегування Держаудитслужбою власних владних повноважень кваліфікованим фахівцям, яких вона може залучати на договірних засадах під час проведення держфінаудиту. Таке законодавство також не містить і норм про умови, за наявності яких Держаудитслужба могла б надати правовий статус державного аудитора тим кваліфікованим фахівцям, яких вона хоч і залучає для проведення держфінаудиту на договірних засадах, але які не є посадовими особами Держаудитслужби чи її міжрегіональних територіальних органів. 
Наявність у кваліфікованого фахівця статусу державного службовця не змінює для нього орган проходження державної служби через його залучення до перевірок під час держфінаудиту на підставі відповідного договору про закупівлю, який має бути укладено між Держаудитслужбою та відповідним органом проходження державної служби. 
Державними аудиторами є лише посадові особи Держаудитслужби та її міжрегіональних територіальних органів, які мають передбачені законом права органу державного фінансового контролю, виконують обов`язки та несуть відповідальність. 
Відповідно до пункту 8 Порядку № 1017 направлення для проведення аудиту за встановленими Мінфіном зразками, яке підписує керівник органу Держаудитслужби, має видаватися виключено державним аудиторам.
Суд апеляйної інстанції зазначає, що оскільки залучений Держаудитслужбою під час аудиту кваліфікований фахівець не є посадовою особою органу Держаудитслужби, державним аудитором і не проводить державного фінансового аудиту, Держаудитслужба не має законних підстав і повноважень видавати такому фахівцю направлення за зразком, що передбачено для державних аудиторів. Чинне законодавство не передбачає видачу Держаудитслужбою кваліфікованому фахівцю, який не є посадовою особою органу Держаудитслужби, будь-якого направлення подібного до того, яке отримують державні аудитори.
Виключно державні аудитори, якими є посадові особи органів Держаудитслужби, уповноважені законом проводити державний фінансовий аудит та здійснювати аудиторські процедури за правилами Закону № 2939-XII та Порядку № 1017. Жоден із проаналізованих актів чинного законодавства в сфері державного фінансового контролю не надає Держаудитслужбі дискреційних повноважень залучати до безпосередньої участі в аудиторських процедурах сторонніх осіб, які не є державними аудиторами та не входять до складу відповідної групи державних аудиторів. Такі висновки узгоджуються з положеннями наказу Міністерства фінансів України від 30.12.2020 року № 821 «Про затвердження зразків направлень для посадових осіб органів державного фінансового контролю» зразком направлення посадової особи органу державного фінансового контролю для проведення аудиту.
Як встановлено в суді першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, 15.09.2023 Держаудитслужба звернулася листом № 000300-14/10606-2023 до Міністерства юстиції з проханням виділити для проведення державного фінансового аудиту виконання Національною академією правових наук України бюджетних програм за період 01.01.2021 року по 30.06.2023 року фахівця, який має науковий ступень та зможе проаналізувати наукові роботи на предмет їх актуальності, доцільності, відповідності вимогам Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» і технічним завданням, а також оцінити стан їх впровадження. 
04.10.2023 Міністерство юстиції України листом № 130421/144220-11-23/11.3.1 повідомило Державну аудиторську службу України про те, що для проведення зазначеного державного фінансового аудиту визначено директора Директорату правосуддя та кримінальної юстиції ОСОБА_1 .
05.10.2023 року Голова Держаудитслужби ОСОБА_17 видала направлення № 1228-НК на ім`я директора Директорату правосуддя та кримінальної юстиції Міністерства юстиції України ОСОБА_1 для його участі в державному фінансовому аудиті з метою проведення ним аналізу і перевірки законності та ефективності управління і використання бюджетних коштів, досягнення економії, цільового використання та результативності під час виконання бюджетних програм, правильності ведення бухгалтерського обліку, достовірності фінансової і бюджетної звітності, функціонування системи внутрішнього контролю та стану внутрішнього аудиту з 09.10.2023 року по 27.10.2023, яке було вручено під розпис Головному ученому секретареві НАПрН Гетьману Є. А. 09.10.2023.
Однак, такі дії Голови Державної аудиторської служби України Басалаєвої А.В. щодо залучення до проведення держфінаудиту виконання Національною академією правових наук України бюджетних програм з 09.10.2023 року по 27.10.2023 року директора Директорату правосуддя та кримінальної юстиції Міністерства юстиції України ОСОБА_1 шляхом видачі на його ім`я направлення № 1228-НК від 05.10.2023 року вчинені з порушенням статті 10 Закону № 2939-XII та пункту 8 Порядку № 1017, оскільки залученню вказаного фахівця Мін`юсту не передувало укладення відповідного договору.
Так, жодних відомостей про укладення із директором Директорату правосуддя та кримінальної юстиції ОСОБА_1 відповідного договору для проведення контрольних обмірів будівельних, монтажних, ремонтних та інших робіт, контрольних запусків сировини і матеріалів у виробництво, контрольних аналізів сировини, матеріалів і готової продукції, інших перевірок матеріали справи не містять, а сторони на такі обставини не покликаються. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо залучення до проведення держфінаудиту виконання Національною академією правових наук України бюджетних програм з 09.10.2023 року по 27.10.2023 року директора Директорату правосуддя та кримінальної юстиції Міністерства юстиції України ОСОБА_1 шляхом видачі на його ім`я направлення № 1228-НК від 05.10.2023 є протиправними та свідчать про недотримання органом державного фінансового контролю встановленої законодавством процедури залучення кваліфікованого фахівця.
Щодо висновків, зазначених у звіті Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 № 000300-20/6, колегія суддів зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що за результатами проведеного аудиту було встановлено неузгодженість положень статуту Національної академії правових наук України та Положення про порядок планування та контролю за виконанням наукових досліджень в Національній академії правових наук України, затвердженого постановою бюро президії Національної академії правових наук України №155/6-Б від 12 грудня 2019 р. із абзацом 3 статті 1 Закону № 3065-III, частиною третьою статті 18 Закону № 848-VIII щодо визначення поняття самоврядність.
Колегією суддів встановлено, що Указом Президента України від 23 липня 1993 року № 275/93, виходячи з необхідності комплексного розвитку правової науки та створення наукових засад розбудови української державності, постановлено прийняти пропозицію групи провідних учених і заснувати Академію правових наук України як вищу галузеву наукову установу. 
Відповідно до пункту 2 вказаного Указу, Академія правових наук України є самоврядною організацією, що діє на основі Статуту, може мати у своєму складі науково-дослідні інститути, науково-практичні центри, навчальні заклади, лабораторії, інші установи для організації та проведення досліджень у галузі держави та права.
У пункті 7 вказаного Указу вказано, Кабінету Міністрів України здійснити необхідні заходи, пов`язані з організацією Академії правових наук України, фінансовим та матеріально-технічним забезпеченням її роботи, а також визначити перелік установ і закладів, що передаються Академії правових наук України.
Указом Президента України від 23.02.2010 року № 233/2010 «Про надання Академії правових наук України статусу національної» Академії правових наук України було надано статус національної й постановлено надалі іменувати її Національною академією правових наук України. 
Загальними зборами Національної академії правових наук України 26 березня 2021 року було затверджено Статут Національної академії правових наук України (далі – Статут).
Відповідно до пункту 1.1 Статуту, НАПрН є державною, самоврядною, неприбутковою, бюджетною науковою організацією, заснованою на державній формі власності.
Самоврядність НАПрН України полягає у: 
самостійному визначенні тематики фундаментальних і прикладних наукових досліджень і науково-технічних (експериментальних) розробок, форм організації та проведення фундаментальних і прикладних наукових досліджень і науково-технічних (експериментальних) розробок; 
формуванні своєї структури, вирішенні науково-організаційних, господарських, кадрових питань; 
здійсненні міжнародних наукових зв?язків; 
виборності та колегіальності органів управління, здійсненні загальними зборами НАПрН України функцій найвищого органу управління. 
Координація діяльності НАПрН України здійснюється Кабінетом Міністрів України згідно із законодавством, не порушуючи її самоврядності та свободи наукової творчості.
Правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку у сфері наукової і науково-технічної діяльності, створює умови для провадження наукової і науково-технічної діяльності, задоволення потреб суспільства і держави у технологічному розвитку шляхом взаємодії освіти, науки, бізнесу та влади визначено Законом № 848-VIII.
Згідно зі статті 18 Закону № 848-VIII Національні галузеві академії наук - Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України - це самоврядні наукові організації, засновані на державній власності, що є державними організаціями, створеними як неприбуткові державні бюджетні установи.
Організаційна побудова національних галузевих академій наук, їх матеріально-фінансове забезпечення та гарантії діяльності здійснюються згідно з положеннями, встановленими цим Законом для Національної академії наук України, з урахуванням специфіки діяльності та норм Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу", а також статутів відповідних національних галузевих академій наук.
Національні галузеві академії наук як самоврядні наукові організації України координують, організують і проводять дослідження у відповідних галузях науки і техніки, взаємодіють з відповідними органами державної влади з метою виконання завдань, визначених державними пріоритетами у цих галузях.
Діяльність національних галузевих академій наук у частині, що не порушує їх самоврядності, координується Кабінетом Міністрів України.
Національні галузеві академії наук є головними розпорядниками бюджетних коштів.
Національні галузеві академії наук України провадять свою діяльність відповідно до законодавства України та їх статутів, які затверджуються загальними зборами національних галузевих академій наук і реєструються Міністерством юстиції України, за наявності висновків центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у науковій та науково-технічній сфері, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у відповідній сфері.
Національні галузеві академії наук подають Кабінетові Міністрів України щорічний звіт про результати своєї наукової і науково-технічної діяльності та використання коштів, виділених їм з державного бюджету, разом з висновком Національної ради України з питань розвитку науки і технологій.
Використання державного майна, переданого національним галузевим академіям наук, здійснюється з урахуванням норм Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу".
Земельні ділянки надаються національним галузевим академіям наук у постійне користування відповідно до земельного законодавства.
Створення, реорганізація та ліквідація державних наукових установ (організацій, підприємств), що перебувають у віданні національних галузевих академій наук, здійснюються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Наукові установи національних галузевих академій наук підлягають обов`язковій державній атестації в порядку, встановленому цим Законом.
Національні галузеві академії наук і центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері наукової та науково-технічної діяльності, інші центральні органи виконавчої влади можуть утворювати наукові установи подвійного підпорядкування, а наукові установи національних галузевих академій наук разом з університетами, академіями, інститутами - спільні наукові підрозділи.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 17 Закону № 848-VIII Національна академія наук України є вищою науковою самоврядною організацією України. Національна академія наук України заснована на державній власності і є державною організацією, створеною як неприбуткова державна бюджетна установа.
Згідно із частиною 7 статті 17 Закону № 848-VIII державне управління науковою та науково-технічною діяльністю Національної академії наук України здійснюється згідно із законодавством, не порушуючи її самоврядності та свободи наукової творчості.
Самоврядність Національної академії наук України полягає у:
1) самостійному визначенні тематики фундаментальних і прикладних наукових досліджень і науково-технічних (експериментальних) розробок, форм організації та проведення фундаментальних і прикладних наукових досліджень і науково-технічних (експериментальних) розробок, формуванні своєї структури, вирішенні науково-організаційних, господарських, кадрових питань, здійсненні міжнародних наукових зв`язків у частині, що не суперечить цьому Закону;
2) виборності та колегіальності органів управління, здійсненні загальними зборами Національної академії наук України функцій найвищого органу управління.
Національна академія наук України за рішенням Кабінету Міністрів України може представляти Україну у міжнародних наукових організаціях (академічних об`єднаннях, фахових союзах, товариствах) як національний член і виконувати відповідні членські обов`язки, у тому числі фінансові - у межах видатків Державного бюджету України на забезпечення діяльності Національної академії наук України.
Механізм реалізації принципу самоврядності Національної академії наук України визначається Статутом Національної академії наук України у межах, що не суперечать цьому Закону та законодавству.
Національна академія наук України подає Кабінетові Міністрів України разом з висновком Національної ради України з питань розвитку науки і технологій щорічний звіт про результати своєї наукової і науково-технічної діяльності, ефективність управління державним майном, що належить їй на основі права господарського відання, та використання бюджетних коштів.
Особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук - Національної академії аграрних наук України, Національної академії медичних наук України, Національної академії педагогічних наук України, Національної академії правових наук України, Національної академії мистецтв України - та особливості управління державним майном, яке закріплено за установами, організаціями та підприємствами, що перебувають у віданні Національної академії наук України та національних галузевих академій наук передбачено Законом № 3065-III.
Статтею 1 Закону № 3065-III визначено, що Національна академія наук України є вищою державною науковою організацією України, яка організовує і здійснює фундаментальні та прикладні наукові дослідження, а також координує проведення фундаментальних досліджень у наукових установах та організаціях України.
Національні галузеві академії наук є державними науковими організаціями України, які здійснюють фундаментальні дослідження, організовують, проводять та координують прикладні дослідження у відповідних галузях науки.
Національна академія наук України, національні галузеві академії наук засновані на державній власності, фінансуються з Державного бюджету України, а також з інших, не заборонених законодавством України, джерел фінансування.
З Державного бюджету України фінансування Національної академії наук України, національних галузевих академій наук здійснюється шляхом базового та програмно-цільового фінансування.
Базове фінансування Національної академії наук України, національних галузевих академій наук забезпечує проведення фундаментальних наукових досліджень, розвиток інфраструктури та оновлення матеріально-технічної бази наукової і науково-технічної діяльності, збереження унікальних наукових об`єктів та об`єктів, що становлять національне надбання, підготовку наукових кадрів.
Програмно-цільове фінансування здійснюється на конкурсних засадах у порядку, визначеному законодавством України.
У віданні Національної академії наук України та національних галузевих академій наук перебувають установи, організації, підприємства (далі - організації, що віднесені до відання Національної академії наук України та національних галузевих академій наук) згідно з переліком, що затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Національної академії наук України та національних галузевих академій наук.
В силу частини 1 статті 4 Закону № 3065-III національні галузеві академії наук, здійснюючи повноваження з управління об`єктами майнового комплексу національних галузевих академій наук, забезпечують реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, ефективно їх використовують та розпоряджаються цими об`єктами майнового комплексу у межах, визначених законодавством.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що відмінність статусів Національної академії наук України та Національної академії правових наук України, яка вбачається зі змісту статті 1 Закону №3065-III, полягає в тому, що НАН України є вищою державною науковою організацією України та не лише здійснює фундаментальні та прикладні наукові дослідження, а й організовує їх, а також координує проведення фундаментальних досліджень у наукових установах та організаціях України, маючи таким чином статус міжгалузевої державної наукової організації, в той час, як НАПрН України здійснює фундаментальні дослідження, організацію та координацію проведення яких забезпечує НАН України, та організовує, проводить та координує прикладні дослідження у галузі юридичних (правових) наук.
При цьому, така відмінність, відповідно до частини другої статті 18 Закону № 3065-III не обмежує права позивача на самоврядність, як одну з гарантій діяльності. 
Тобто, гарантії діяльності, що випливають із самоврядності, засади якої визначено в частині четвертій статті 17 Закону № 3065-III, поширюються і на Національну академію правових наук України. Будь-яких застережень з цього приводу колегією суддів не встановлено.
Відтак, доводи органу державного фінансового контролю про неузгодженість положень статуту НАПрН із абзацом 3 статті 1 Закону № 3065-III, частиною третьою статті 18 Закону № 848-VIII щодо визначення поняття самоврядність є надуманими та такими, що базуються виключно на припущеннях.
При цьому, слід зауважити, що пунктом 7 Положення про реєстрацію статутів Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, затвердженого наказом Мінюсту від 29.06.2016 року № 1787/5, встановлено виключний перелік підстав для відмови в реєстрації статуту академії наук, до яких віднесено, зокрема, невідповідність статуту академії наук поданим висновкам, передбаченим Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та відсутність позитивних висновків, передбачених цим Законом. 
Як вбачається з матеріалів справи, перед державною реєстрацією Статуту Міністерство освіти і науки України встановило відповідність Статуту НАПрН, затвердженого загальними зборами НАПрН України від 29.03.2021 року, положенням Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та підтримало його державну реєстрацію, про що складено висновок від 06.05.2021 року № 1/11-3124. 
Таким чином, Міністерство юстиції України, встановивши відсутність інших підстав для відмови, здійснило державну реєстрації цього Статуту наказом від 4.06.2021 року № 2019/5. 
З наведеного слідує, що подана на реєстрацію редакція Статуту, затвердженого загальними зборами НАПрН України від 29.03.2021 року, пройшла відповідну перевірку уповноваженого державного органу, за результатами якої було встановлено її відповідність чинному законодавству України, у тому числі, Закону № 3065-III та Закону № 848-VIII, що свідчить про необґрунтованість доводів органу державного фінансового контролю про зворотнє.
Надаючи оцінку викладеному у звіті Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 висновку про незабезпечення позивачем виконання Плану заходів з реформування НАПрН на 2021-2022 роки, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.08.2021 № 911, колегія суддів виходить із такого.
Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.08.2021 № 911 затверджено План заходів з реформування НАПрН на 2021-2022 роки (Додаток 2 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2021 р. № 911-р).
Вказаним Планом, затверджено, зокрема: 
- здійснення інвентаризації матеріально-технічної бази підприємств, установ та організацій, що перебувають у віданні Національної академії правових наук, дослідницької та інноваційної інфраструктури. Відповідальні за виконання : Національна академія правових наук (за згодою), Фонд державного майна, Мінфін, МОН;
- проведення огляду витрат державного бюджету у сфері наукової і науково-технічної діяльності за бюджетними програмами Національної академії правових наук. Відповідальні за виконання : Національна академія правових наук (за згодою), Мінфін, МОН;
- забезпечення вдосконалення організаційної структури Національної академії правових наук. Відповідальні за виконання : Національна академія правових наук (за згодою), МОН, Мінфін;
- забезпечення оптимізації мережі наукових установ Національної академії правових наук з урахуванням результатів їх оцінювання та державної атестації. Відповідальні за виконання : Національна академія правових наук (за згодою), МОН;
- забезпечення впровадження наукових досліджень і розробок установ Національної академії правових наук, розширення співпраці між науковими установами та споживачами наукової продукції всіх форм власності. Відповідальні за виконання : Національна академія правових наук (за згодою). МОН.
Таким чином, Кабінет Міністрів України у зазначеному розпорядженні визнав необов`язковою участь позивача у проведенні запланованих заходів, оскільки така відбувається лише за згодою сторони. В свою чергу, відповідальними органами за реалізацію такого Плану заходів визначено Міністерство фінансів України та Міністерство освіти та науки України.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що позивач звертався до Міністерства освіти і науки та до Міністерства фінансів листами від 06.05.2021 № 414, від 19.08.2021 № 653, від 14.12.2021 № 1012, від 14.04.2022 № 197, від 16.08.2022 № 378, від 15.12.2022 № 664, від 08.02.2023 № 102, якими, серед іншого, проінформував відповідальні органи виконавчої влади про здійсненні ним заходи з власного реформування, а також порушував питання належної реалізації цими органами заходів, включених до вказаного Плану. 
Так, зокрема, листами від 06.05.2021 № 414 та від 08.02.2023 № 102 НАПрН було ініційовано питання внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 18.05.1994 року № 321 та від 18.08.1999 № 1518, що регламентують діяльність позивача, а листом від 14.04.2022 № 197 повідомлено про направлення до Мінфіну пропозицій щодо необхідності проведення у 2022 році огляду витрат державного бюджету у сфері наукової і науково-технічної діяльності за бюджетною програмою 6581040.
За таких встановлених вище обставин, колегія суддів відхиляє доводи контролюючого органу про те, що позивачем не вживались заходи із виконання Плану заходів з реформування НАПрН на 2021-2022 роки, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.08.2021 № 911, як такі, що спростовані під час апеляційного розгляду справи.
Необґрунтованими є і викладені у звіті Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 покликання органу державного фінансового контролю на те, що НАПрН не вживались заходи із ініціювання внесення змін про перейменування підвідомчих установ до Переліку № 1518.
Так, згідно з пунктом 1 параграфу 32 Глави 2 «Процедура підготовки» Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 року № 950 із змінами (далі – Регламент), проекти актів Кабінету Міністрів готуються на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів, доручень Прем`єр-міністра, а також за ініціативою членів Кабінету Міністрів, центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій з дотриманням вимог цього Регламенту.
Пунктами 1 та 2 параграфу 33 Глави 2. «Процедура підготовки» вказаного Регламенту, Головним розробником проекту акта Кабінету Міністрів є орган, який вносить проект акта до Кабінету Міністрів.
Розробниками проектів актів Кабінету Міністрів є міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації відповідно до своєї компетенції.
Параграфом 48 Глави 2. «Процедура підготовки» Регламенту визначено, що проекти актів Кабінету Міністрів вносяться на розгляд Кабінету Міністрів Прем`єр-міністром, Першим віце-прем`єр-міністром, віце-прем`єр-міністром, міністром, який не очолює міністерство, а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (крім тих органів, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів через відповідних міністрів), державними колегіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями.
Проекти актів, підготовлені центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів через відповідного міністра, вносяться на розгляд Кабінету Міністрів відповідним міністром.
Центральні органи виконавчої влади забезпечують підготовку та подання відповідному міністрові матеріалів (виступів) до таких проектів актів для їх представлення на засіданні Кабінету Міністрів.
Проекти актів Кабінету Міністрів, підготовлені центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується безпосередньо Кабінетом Міністрів, представляє на засіданні Кабінету Міністрів Міністр Кабінету Міністрів.
Інші державні органи можуть порушувати перед міністерствами відповідно до їх компетенції питання щодо внесення на розгляд Кабінету Міністрів проектів актів Кабінету Міністрів. У такому разі міністерства забезпечують підготовку зазначених проектів актів із залученням представників відповідних державних органів.
У розумінні абзацу 1 пункту 1 параграфу 49 Глави 5. «Порядок внесення» Регламенту, проект акта Кабінету Міністрів разом з додатками до нього, підготовлений з дотриманням вимог цього Регламенту, візується керівником органу, який є головним розробником, або особою, що його заміщує, та вноситься до Кабінету Міністрів разом із супровідним листом (додаток 3).
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 630 затверджено Положення про Міністерство освіти і науки України (далі – Положення № 630).
Пунктом 1 Положення № 630 міністерство освіти і науки України (МОН) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
МОН є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.
В силу підпункту 2 пункту 4 Положення № 630 МОН відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розробляє проекти законів та інших нормативно-правових актів з питань, що належать до його компетенції.
З наведеного слідує, що повноваження із ініціювання внесення змін до Переліку № 1518 віднесено до повноважень Міністерства освіти та науки України, адже відповідний проект постанови подається на розгляд Кабінету Міністрів України лише центральним органом виконавчої влади, до управління якого належить певна сфера (з питань науки таким органом виступає Міністерство освіти і науки України).
До того ж, відповідальними органами із реалізації Плану заходів з реформування НАПрН на 2021-2022 роки, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.08.2021 № 911 визначено саме Мінфін, МОН та Фонд державного майна. 
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що позивачем було підготовано на направлено до МОН лист від 06.05.2021 № 414 з проектом Постанови Кабінету Міністрів України про внесення змін до постанов № 1518 від 18.08.1999 та № 486 від 23.05.2012, а також проекти відповідної порівняльної таблиці та пояснювальної записки. 
Крім того, листом від 08.02.2023 № 102 позивач звернувся до Міністерства освіти та науки України з проханням погодити проекти змін та внести на розгляд Кабінету Міністрів України зміни до Постанови № 321 № 1518. 
Таким чином, оскільки позивачем вжито всі залежні від нього заходи, спрямовані на реалізацію Плану заходів з реформування НАПрН на 2021-2022 роки в частині ініціювання внесення змін про перейменування підвідомчих установ до Переліку № 1518, колегія суддів вважає, що подальше не вирішення такого питання Кабінетом Міністрів України не може тягнути для НАПрН будь-яких негативних наслідків. 
Що стосується часткового дублювання Стратегії розвитку НАПрН на 2021-2025 роки з окремими тематиками/підрозділами з попередньою Стратегією розвитку НАПрН на 2016-2020 роки, а також невідповідності її положень Переліку пріоритетних тематичних напрямків наукових досліджень і науково-технічних розробок на період до 2023 року, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.2011 № 942 щодо незабезпечення позивачем дотримання співвідношення працюючих на постійній основі і на умовах сумісництва як 65 % до 35 %, тоді як загальна кількість «сумісників» в установах НАПрН України фактично становить від 37% до 58 %, слід зазначити наступне.
Так, Постановою загальних зборів НАПрН України від 26.03.2021 р. № 12-21 затверджено Стратегію розвитку НАПрН на 2021-2025 роки.
Так, Стратегія розвитку Національної академії правових наук України на 2021- 2025 роки (далі – Стратегія) визначає пріоритетні напрями, основні завдання та принципи подальшого розвитку академії, наукового забезпечення модернізації державно-правових відносин в Україні, сприяння зростанню рівня правової культури населення.
У пункті 3 Розділу ХІІ «Кадрове забезпечення. Підвищення престижу наукової праці» заявлено про забезпечення чисельності наукових співробітників установ не менше 85% від загальної кількості працюючих, а співвідношення працюючих на постійній основі і на умовах сумісництва – 65% до 35%. 
У розділі ХІІ Стратегії містяться й інші положення, якими визначено перспективи кадрового забезпечення та підвищення престижу наукової праці, як то оптимізація системи матеріального й морального стимулювання наукових співробітників та працівників академії (пункт 4), створення сучасних комфортних умов для праці вчених та їх відпочинку (пункт 5), сприяння підняттю престижу наукової діяльності у державознавчій сфері, залученню до неї талановитої молоді, міжнародним обмінам, стажуванню, а також фінансовій підтримці молодих науковців через гранти, премії, стипендії державних, зарубіжних і міжнародних установ та організацій (пункт 7). 
Зі змісту наведених заходів вбачається, що Стратегія не є розпорядчим, як на це вказує відповідач, а є лише програмним документом, який передбачає можливість досягнення означених у ній положень у перспективі за певних сприятливих умов.
Більше того, аналіз звіту Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 № 000300-20/6 свідчить про те, що лише окремі науково-дослідні інститути позивача не дотримуються пропорції працюючих на постійній основі і на умовах сумісництва – 65% до 35% (Державна наукова установа «Інститут інформації, безпеки і права», НДІ правотворчості та науково-правових експертиз, НДІ державного будівництва та місцевого самоврядування), а більша частина її дотримується. 
Так, зокрема, у науково дослідного інституту правового забезпечення інноваційного розвитку загальна чисельність працівників складала 52 особи, з яких 18 осіб – зовнішні сумісники, що становить 34,5%;
У науково-дослідному інституті інтелектуальної власності фактична чисельність працівників склала 61 особа, з яких 32,8% (20 осіб) - сумісники;
У науково-дослідному інституті вивчення проблем злочинності ім. академіка В.В. Сташиса загальна кількість працівників складала 64 особи, з яких 21 особа – сумісник, тобто 32,8%.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що у деяких наукових установах, якими було забезпечено цю пропорцію, кількість сумісників серед наукових співробітників склала 33,3%, 34,5%, 34,7%. Відтак, нижній показник склав 33,3%, а не 37%, як помилково зазначено в аудиторському звіті.
Також, відповідач у оскаржуваному звіті посилався на те, що працівники НАПрН України, у тому числі, керівники, одночасно працювали за сумісництвом у підпорядкованих установах Академії та фактично не виконували будь-якої роботи на вказаних посадах.
Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати визначено Законом України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (далі по тексту – Закон № 108/95-ВР).
Відповідно до статті 19 Закону № 108/95-ВР сумісництвом вважається виконання працівником, крім основної, іншої оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників.
Працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.
Відповідно до статті 1 Закону № 108/95-ВР заробітна плата – це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Зі змісту статті 56 Кодексу законів про працю України випливає, що за угодою між працівником і роботодавцем може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень, а оплата праці в такому випадку провадиться не лише пропорційно відпрацьованому часу, а й залежно від виробітку. 
На підставі аналізу аудиторського звіту колегією суддів встановлено, що заробітна ОСОБА_21 склала за основним місцем роботи 1169,2 тис. гривень, а за сумісництвом 67,5 тис. гривень та 19,9 тис. гривень (стор. звіту 26), а заробітна плата з нарахуваннями ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 склала 1752,1 тис. гривень (стор. звіту 27).
Разом з цим, відомостей про аналіз конкретних результатів наукової діяльності зазначених працівників у період аудиту спірний звіт не містить.
Враховуючи те, що чинним станом на момент виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено заборон щодо виконання робіт за сумісництвом у вільний від основної роботи час, за відсутності фактичного аналізу конкретних результатів наукової діяльності зазначених працівників у період аудиту, покликання апелянта на те, що зазначені працівники за основним місцем роботи в апараті Президії НАПрН та на посадах наукових співробітників наукових установ Академії за сумісництвом не виконували роботу, є таким, що підлягає відхиленню. 
Отже, нарахування та сплата їм відповідних сум заробітної плати як на посадах за основним місцем роботи, так і на посадах, які вони обіймали як сумісники, відповідало вимогам чинного законодавства, яке не встановлювало для цих категорій працівників будь-яких нормативних обмежень.
Також, у оскаржуваному звіті зазначено, що ОСОБА_12 за сумісництвом у період з 01.01.2021 по 30.06.2023 отримала заробітної плати з нарахуванням загалом на суму 272,0 тис. грн., ОСОБА_13 у НДІ державного будівництва та місцевого самоврядування за 2021 рік отримала заробітної плати на загальну суму 70,0 тис. гривень, ОСОБА_11 отримала за сумісництвом у 2021 році отримала заробітну плату на суму 45325,52 грн.
Проаналізувавши виплати вказаним працівникам відповідач дійшов висновку про неефективне та незаконне використання коштів загалом на суму 3308,6 тис. гривень.
Однак, колегія суддів зауважує, що сума 3308,6 тис. гривень перевищує загальну суму здійснених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виплат.
Наведене в свою чергу свідчить про те, що відповідачем взагалі не здійснювався аналіз виплат іншим науковцям, що призвело до передчасного висновку про неефективне та незаконне використання коштів загалом на суму 3308,6 тис. гривень, що не може вважатись обґрунтованим.
В свою чергу, з долученого до матеріалів справи звернення НАПрН до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (вих. № 1318 від 02.12.2024 року) та відповіді Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (вих. № 126-01-1490 від 09.12.2024 року) вбачається, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (у період 2021-2023 років), ОСОБА_15 (у період 2021 року по серпень 2022 року) за основним місцем роботи в Національному юридичному університету імені Ярослава Мудрого обіймали посади не наукових, як в НАПрН, а науково-педагогічних працівників. 
Змістом діяльності ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 окрім наукової, було провадження навчальної, методичної та організаційної діяльності.
Також, вказане звернення містить інформацію з ретельним описом трудових функцій, посадових обов`язків та результатів діяльності за окремими показниками кожного з наведених працівників, результативні показники діяльності зазначених працівників, які й стали підставою для нарахування та сплати їм відповідних сум заробітної плати в НЮУ імені Ярослава Мудрого, що не могло бути підставою для позбавлення їх заробітної плати за належне виконання трудових функцій та посадових обов`язків на посадах в наукових установах позивача, що протиправно залишено поза увагою органу державного фінансового контролю.
Щодо викладених у звіті Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 висновків про те, що НАПрН подавало до Кабінету Міністрів України звіти про наукову діяльність за 2021-2022 роки без висновків Національної ради України з питань розвитку науки і технологій, чим недотримано вимоги частини 5 статті 18 Закону № 848-VIII та пункту 6 Статуту, колегія суддів вказує наступне.
Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 848-VIII Національна рада України з питань розвитку науки і технологій (далі за текстом – Національна рада) є постійно діючим консультативно-дорадчим органом, що утворюється при Кабінетові Міністрів України з метою забезпечення ефективної взаємодії представників наукової громадськості, органів виконавчої влади та реального сектору економіки у формуванні та реалізації єдиної державної політики у сфері наукової і науково-технічної діяльності. 
Частиною 2 статті 20 Закону № 848-VIII встановлено, що Національна рада складається з Наукового та Адміністративного комітетів, що мають однаковий кількісний склад. 
Згідно з частиною 4 статті 20 Закону № 848-VIII Національну раду очолює Голова, яким за посадою є Прем`єр-міністр України.
За приписами частини 8 статті 20 Закону № 848-VIII основною формою роботи Національної ради є спільне засідання Наукового та Адміністративного комітетів, на якому Національна рада ухвалює рекомендації для Кабінету Міністрів України з питань, що належать до її компетенції. Національна рада України проводить спільні засідання за потреби, але не менше чотирьох разів на рік.
Згідно з частиною шостою статті 20 Закону № 848-VIII організаційне, матеріально-технічне, інформаційне та інше забезпечення діяльності Національної ради здійснює Секретаріат Кабінету Міністрів України.
Аналогічні положення містяться і в Положенні про Національну раду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 р. № 226.
Відповідно до частини 5 статті 18 Закону № 848-VIII національні галузеві академії наук подають Кабінетові Міністрів України щорічний звіт про результати своєї наукової і науково-технічної діяльності та використання коштів, виділених їм з державного бюджету, разом з висновком Національної ради України з питань розвитку науки і технологій.
Пунктом 7 частини 7 статті 20 Закону № 848-VIII передбачено, що основними функціями Національної ради України з питань розвитку науки і технологій є, зокрема, заслуховування та оцінювання звітів центральних органів виконавчої влади, Національного фонду досліджень України, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та інших головних розпорядників бюджетних коштів, що здійснюють наукову та науково-технічну діяльність або є замовниками наукових досліджень та розробок, про стан використання коштів на наукову та науково-технічну діяльність та отримані результати і внесення пропозицій за результатами їх розгляду.
Таким чином, Національна рада є не окремим органом виконавчої влади, а консультативно-дорадчим органом, що утворюється при Кабінетові Міністрів України та в силу наведеної структури та організаційних можливостей має функціонувати на постійній основі. 
Отже, відповідальність за функціонування Національної ради покладено законом на Кабінет Міністрів України, до якого позивач і мав надавати звіти про свою діяльність з висновками Національної ради.
Колегією суддів встановлено, що позивач листами від 02.06.2022 вих. № 219 та від 04.07.2023 року вих. № 476 звертався до Наукового комітету Національної ради з проханням ініціювати перед Національною радою заслуховування та надання висновків на звіти НАПрН про її діяльність за 2021-2022 роки.
Відповіді на вказані звернення позивач не отримав. Доказів зворотного матеріали справи не містять, а сторони на такі не покликаються.
Як стверджує позивач, у 2022 та 2023 роках Національна рада не заслуховувала щорічні звіти позивача та не надавала висновки на звіти про наукову діяльність у зв`язку з введенням з 24.02.2022 року воєнного стану. 
Слід зауважити, що 11.03.2024 Науковий комітет Національної ради направив НАПрН лист № 007-1-990 з проханням підготувати та надати до 7 травня 2024 року звіт НАПрН за період з 2021 до 2023 року. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що обставини направлення 11.03.2024 Національною радою листа з проханням підготувати та надати до 7 травня 2024 року звіт НАПрН за період з 2021 року до 2023 року свідчать про те, що у 2022 та 2023 роках такі звіти не заслуховувались.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем було вжито достатніх заходів з метою виконання обов`язку подання звітів разом з висновками Національної ради, що свідчить про відсутність в його діях ознак протиправності.
Надаючи оцінку викладеному у звіті Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 твердженню про те, що відсутність належного контролю з боку Президії НАПрН призвела до того, що державна атестація наукових установ НАПрН здійснюється з порушенням вимог статті 11 Закону № 848-VIII та пункту 5 Порядку № 540, що призвело до спрямування НАПрН асигнувань у період з 01.01.2021 по І півріччя 2023 року науково-дослідним інститутам на виплату надбавки за науковий стаж на загальну суму 726,4 тис. гривень, слід зазначити наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року № 494 затверджено Порядок виплати надбавки за стаж наукової роботи (далі – Порядок № 494).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 494 дія цієї постанови поширюється на наукових працівників наукових установ державної форми власності, інших державних установ, організацій та підприємств, які пройшли атестацію згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність».
Згідно з пунктом 3 Порядку № 494 науковим працівникам, які мають право на виплату надбавок за стаж наукової роботи і за стаж науково-педагогічної роботи, виплачується одна надбавка згідно з цією постановою.
Частиною 1 статті 11 Закону № 848-VIII встановлено, що з метою визначення ефективності діяльності наукових установ проводиться їх державна атестація.
Для наукових установ державної, комунальної форм власності, а також наукових установ, у статутних капіталах яких є частка, що належить державі, державна атестація проводиться в обов`язковому порядку не менше одного разу на п`ять років, для новоутворених - не пізніш як через три роки після утворення.
Для наукових установ інших форм власності державна атестація може бути проведена за ініціативою таких установ.
Порядок проведення державної атестації наукових установ розробляється в порядку, визначеному цим Законом, і затверджується Кабінетом Міністрів України.
Процедура проведення державної атестації наукових (науково-дослідних, науково-технологічних, науково-технічних, науково-практичних) установ, а також закладів вищої освіти в частині провадження такими закладами наукової (науково-технічної) діяльності (далі - наукові установи/заклади вищої освіти) за науковими напрямами згідно з додатком з метою визначення ефективності діяльності таких наукових установ/закладів вищої освіти визначена Порядком № 540.
За приписами пункту 5 Порядку № 540 Державна атестація проводиться:
в обов`язковому порядку - для наукових установ/закладів вищої освіти (крім коледжів) державної і комунальної форми власності; наукових установ/закладів вищої освіти, у статутних капіталах яких є частка, що належить державі; наукових установ/закладів вищої освіти Національної академії наук, національних галузевих академій наук; на вимогу власника (засновника) коледжу - для коледжів державної і комунальної форми власності; за ініціативою підприємств, установ, організацій, закладів, які провадять наукову (науково-технічну) діяльність, або їх власників (засновників) - для підприємств, установ, організацій, закладів приватної форми власності.
Для новоутворених та реорганізованих наукових установ/закладів вищої освіти, крім тих, що перейменовані або реорганізовані шляхом перетворення, державна атестація проводиться не пізніше ніж через три роки після їх утворення або реорганізації. При цьому, якщо реорганізація здійснюється шляхом злиття або приєднання, наукова установа/заклад вищої освіти - правонаступники наукової установи/закладу вищої освіти, що реорганізовані, подає під час формування показників для державної атестації об`єднані дані (свої та наукової установи/закладу вищої освіти, які реорганізовані) починаючи з року, в якому здійснена реорганізація.
У рік закінчення строку дії свідоцтва про державну атестацію наукові установи/заклади вищої освіти, зазначені в абзаці другому цього пункту, для проходження чергової (базової) державної атестації в обов`язковому порядку подають заявку та інформаційні матеріали відповідно до цього Порядку.
Проведення позачергової державної атестації відповідно до абзаців другого - четвертого цього пункту може бути ініційовано МОН, іншими центральними органами виконавчої влади, Національною академією наук, національною галузевою академією наук, іншими органами, до сфери управління яких належать (у віданні яких перебувають) наукові установи/заклади вищої освіти, власниками (засновниками) коледжів державної і комунальної форми власності, підприємствами, установами, організаціями, закладами приватної форми власності або їх власниками (засновниками).
Державна атестація проводиться експертними групами та експертною комісією з проведення державної атестації наукових установ/закладів вищої освіти (далі - експертна комісія), положення про які та персональний склад яких затверджуються МОН. Державна атестація проводиться відповідно до методики оцінювання ефективності наукової (науково-технічної) діяльності наукових установ та закладів вищої освіти в частині провадження такими закладами наукової (науково-технічної) діяльності за окремими науковими напрямами під час проведення державної атестації (далі - методика). Методика розробляється за участю центральних органів виконавчої влади, інших державних органів, Національної академії наук, національних галузевих академій наук з урахуванням міжнародного досвіду та рекомендацій Наукового комітету Національної ради з питань розвитку науки і технологій та затверджується МОН.
Методика за науковим напрямом “Безпековий” розробляється МОН відповідно до абзацу другого пункту 1 цього Порядку.
Дослідивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, зокрема, що позивачем під час проведення спірного аудиту надавалися копії свідоцтв про державну атестацію :
- Науково- дослідного інституту вивчення проблем злочинності імені академіка В.В. Сташиса;
- Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності; 
- Науково-дослідного інституту правового забезпечення інноваційного розвиту; 
- Науково-дослідного інституту державного будівництва та місцевого самоврядування;
- Науково-дослідного інституту приватного права і підприємництва імені академіка Ф.Г. Бурчака.
Зі змісту вказаних свідоцтв вбачається, що у період з 2020 по 2022 рік перелічені наукові установи НАПрН пройшли державну атестацію відповідно до затвердженого порядку, віднесені до І класифікаційної групи і атестовані строком на п`ять років. 
Таким чином, зважаючи на те, що наукові установи НАПрН пройшли державну атестацію у встановленому законодавством порядку, викладений у аудиторському звіті висновок про порушення вимог статті 11 Закону № 848-VIII та пункту 5 Порядку № 540 є невмотивованим.
Надаючи оцінку викладеним у звіті Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 твердженням про те, що реорганізація Державної наукової установи «Інститут інформації, безпеки і права НАПрН» та науково-дослідного інституту правотворчості та науково-правових експертиз НАПрН у 2021-2022 році не звільняє їх від обов`язку з проходження атестації, позаяк такі установи не є новими, колегія суддів зауважує, що в силу абзацу 5 пункту 5 Постанови № 540 для новоутворених та реорганізованих наукових установ/закладів вищої освіти, крім тих, що перейменовані або реорганізовані шляхом перетворення, державна атестація проводиться не пізніше ніж через три роки після їх утворення або реорганізації. При цьому, якщо реорганізація здійснюється шляхом злиття або приєднання, наукова установа/заклад вищої освіти - правонаступники наукової установи/закладу вищої освіти, що реорганізовані, подає під час формування показників для державної атестації об`єднані дані (свої та наукової установи/закладу вищої освіти, які реорганізовані) починаючи з року, в якому здійснена реорганізація.
Таким чином, оскільки у 2021-2022 роках відбувалась реорганізація вказаних наукових установ, граничний строк проведення їх атестації спливає не пізніше ніж через три роки після такої реорганізації (2024-2025 роки відповідно).
А відтак, доводи органу державного фінансового контролю про те, що внаслідок неодноразового проведення за рішенням НАПрН реорганізації Державної наукової установи «Інституту інформації, безпеки і права НАПрН України» відбулось уникнення обов`язку з проведення державної атестації, та, як наслідок, безпідставне виділення НАПрН бюджетних асигнувань на виконання наукових досліджень загалом на суму 30384,4 тис. грн. підлягають відхиленню.
Колегія суддів вважає доречним посилання суду першої інстанції про те, що дії щодо реорганізації Науково-дослідного інституту інформатики і права шляхом перетворення в Державну наукову установу Інститут інформатики, безпеки і права, НАПрН України здійснювала на підставі та задля виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 року № 85-р, з метою подальшого включення змін до Переліку № 1518. При цьому, таку реорганізацію було проведено після відповідних експертиз, якими було підтверджено її необхідність і доцільність, що спростовує доводи про зворотне.
Що стосується внесення до паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання на 2021, 2022  роки за КПКВК 6581020, 6581040 завідомо неправдивих відомостей, зокрема, показники продукту «кількість проектів нормативно-правових актів та наданих науково-експертних висновків» завищені, оскільки одночасно відображаються за двома бюджетними програмами 6581020 та 6581010, аналогічно недостовірні дані внесено за показником «кількість установ, які пройшли державну атестацію» слід зазначити наступне.
Наказом Міністерства фінансів України 29.12.2002 № 1098 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 14.01.2008 № 19 затверджено Правила складання паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (далі – Правила № 1098).
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Розділу І Правил № 1098 паспорт бюджетної програми - документ, що визначає мету, завдання, напрями використання бюджетних коштів, відповідальних виконавців, результативні показники та інші характеристики бюджетної програми відповідно до бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), та цілей державної політики у відповідній сфері діяльності, формування та/або реалізацію якої забезпечує головний розпорядник.
Результативні показники бюджетної програми – кількісні та якісні показники, які визначають результат виконання бюджетної програми, характеризують хід її реалізації, ступінь досягнення цілей державної політики у відповідній сфері діяльності, формування та/або реалізацію якої забезпечує головний розпорядник бюджетних коштів, досягнення мети бюджетної програми, виконання завдань бюджетної програми, висвітлюють обсяг і якість надання публічних послуг.
Згідно з пунктом 2 Розділу I Правил № 1098 паспорти бюджетних програм складають усі головні розпорядники бюджетних коштів за кожною бюджетною програмою. Паспорт бюджетної програми формується з використанням інформації, наведеної у бюджетному запиті головного розпорядника, плані діяльності головного розпорядника на середньостроковий період, з урахуванням бюджетних призначень, установлених законом про Державний бюджет України, та порядків використання бюджетних коштів. Проекти паспортів бюджетних програм (включаючи зміни до паспортів бюджетних програм) та звіти про їх виконання складаються з використанням автоматизованої системи ведення державного бюджету (АІС «Держбюджет»).
Відповідно до пункту 3 Розділу I Правил № 1098 головні розпорядники розробляють проекти паспортів бюджетних програм і подають їх на погодження до Міністерства фінансів України  протягом 30 днів після набрання чинності законом про Державний бюджет України. Проекти паспортів бюджетних програм подаються до Мінфіну в електронній або паперовій формі.
Згідно з пунктом 5 Розділу I Правил № 1098 Мінфін здійснює погодження проекту паспорта бюджетної програми протягом 10 днів з дня його отримання. Проекти паспортів бюджетних програм погоджуються в установленому законодавством порядку шляхом проставляння на них грифа погодження. У разі невідповідності проекту паспорта бюджетної програми закону про Державний бюджет України та/або розпису державного бюджету, порядку використання бюджетних коштів та цим Правилам Мінфін в тижневий строк з дня його отримання повідомляє відповідного головного розпорядника про необхідність доопрацювання такого проекту паспорта.
Відповідно до пункту 7 Розділу II Правил № 1098 у пункті 11 визначаються результативні показники бюджетної програми за загальним та спеціальним фондами державного бюджету. Виходячи з цього у пункті 11 Паспорту бюджетної програми необхідно вказати кількість наукових установ, які пройшли державну атестацію не в поточному році, а фактично тих, що мають діюче свідоцтво. Саме тому, НАПрН відображала в паспортах та звітах про їх виконання 5 наукових установ, які увесь період аудиту мали діючими свідоцтва про проходження ними державної атестації. 
Пунктом 9 Розділу І Правил № 1098 передбачено, що головний розпорядник забезпечує своєчасність затвердження паспортів бюджетних програм, достовірність і повноту інформації, що в них міститься.
Якщо до закону про Державний бюджет України внесено зміни, які призводять до зміни інформації та показників бюджетної програми, паспорт якої ще не затверджено, паспорт зазначеної програми затверджується на підставі показників (обсягу коштів, назви), встановлених законом про Державний бюджет України з урахуванням внесених змін.
Якщо у процесі виконання бюджету відкриваються нові бюджетні програми, показники паспорта повинні відповідати показникам розпису державного бюджету зі змінами.
Також вказаними Правилами № 1098 затверджено форму паспорту бюджетної програми та звіту про її виконання.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що Паспорти бюджетних програм передаються на погодження до Міністерства фінансів України з метою проставлення на них грифу погодження.
При цьому, у разі встановлення невідповідності проекту паспорта бюджетної програми закону про Державний бюджет України та/або розпису державного бюджету, порядку використання бюджетних коштів та цим Правилам, Міністерство фінансів України в тижневий строк з дня його отримання повідомляє відповідного головного розпорядника про необхідність доопрацювання такого проекту паспорта.
Як встановлено в суді першої інстанції та не спростовано сторонами, Паспорти бюджетних програм НАПрН було належним чином погоджено Міністерством фінансів, шляхом проведення  перевірки їх відповідності закону про Державний бюджет України, розпису державного бюджету, порядку використання бюджетних коштів та Правилам № 1098. 
Колегія суддів зауважує, що наявність погодження Міністерства фінансів України на Паспортах бюджетних програм на 2021, 2022 роки за КПКВК 6581020, 6581040 свідчить про відсутність у останнього будь-яких зауважень та необхідності їх доопрацювання.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про не доведення відповідачем своїх тверджень про внесення позивачем до паспортів та звітів про виконання паспортів на 2021 та 2022  роки КПКВК 6581020, 6581040 завідомо недостовірних даних.
З цих же підстав підлягають відхиленню і доводи апелянта про недотримання НАПрН Загальних вимог до визначення результативних показників бюджетних програм, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 10.12.2010 № 1536 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2015 № 553) (далі по тексту – Вимоги № 1536), оскільки відображені позивачем результативні показники у бюджетних програмах передавались на погодження відповідальним працівникам Міністерства фінансів України, якими, в свою чергу, будь-яких застережень висловлено не було.
З приводу доводів апелянта про те, що конкурсне оцінювання тематики фундаментальних наукових робіт щодо доцільності їх виконання за рахунок коштів державного бюджету НАПрН проводилось «формально» (ті теми, які були подані науковими установами, у подальшому й затверджені у зведеному плані фундаментальних науково-дослідних робіт НАПрН без визначення обсягів фінансування науково-дослідних робіт на весь період дослідження та на відповідний бюджетний рік), а також доводів про відсутність у Експертних висновках чіткої оцінки теми, або невідповідності такої оцінки встановленому формулюванню, слід зазначити таке.
Пунктом 1 частини 4 статті 48 Закону № 848-VIII базове фінансування основної діяльності державних наукових установ, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, наукових досліджень університетів, академій, інститутів здійснюється для проведення фундаментальних наукових досліджень.
Загальні засади формування головними розпорядниками бюджетних коштів (далі - головні розпорядники) тематики наукових досліджень і науково-технічних (експериментальних) розробок, що плануються до виконання за рахунок коштів державного бюджету (далі - тематика) визначено Порядком формування тематики наукових досліджень і науково-технічних (експериментальних) розробок, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 р. № 13 (далі – Порядок № 13).
Згідно з пунктом 10 Порядку № 13, проведення конкурсного відбору наукових (науково-технічних) робіт здійснюють у випадках, передбачених законодавством.
Визначення наукових (науково-технічних) робіт без конкурсного відбору може здійснюватися у разі їх виконання в рамках основної діяльності бюджетних наукових установ, наукових досліджень університетів, академій, інститутів у межах видатків, передбачених у їх кошторисах на зазначені цілі.
Процедура проведення конкурсного відбору наукових, науково-технічних робіт, що плануються до виконання за рахунок коштів державного бюджету (далі - конкурc), та їх виконавців визначена Порядком проведення конкурсного відбору наукових, науково-технічних робіт, що плануються до виконання за рахунок коштів державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 2018 р. № 739 (далі – Порядок № 739).
Пунктом 13 Порядку № 739 передбачено, що тематика, за якою подаються на конкурс наукові, науково-технічні роботи, визначається організатором конкурсу відповідно до цілей та напрямів державної політики у сфері наукової і науково-технічної діяльності, визначених статтею 45 Закону України “Про наукову і науково-технічну діяльність”, з урахуванням пропозицій конкурсної комісії, зокрема, відповідно до: законодавчо визначених пріоритетних напрямів розвитку науки і техніки; переліку завдань та заходів державної цільової наукової (науково-технічної) програми, на виконання яких спрямовані наукові, науково-технічні роботи; пріоритету (пріоритетів) у сфері міжнародного науково-технічного співробітництва.
Відповідно до пункту 15 Порядку № 739 зразок форми заявки та рекомендації щодо її заповнення організатор конкурсу розміщує на своєму офіційному веб-сайті разом з оголошенням про проведення конкурсу.
Форма заявки має містити такі обов`язкові поля для заповнення: назва наукової, науково-технічної роботи; найменування тематики, за якою подається на конкурс наукова, науково-технічна робота; інформація про наукового керівника та безпосередніх виконавців наукової, науково-технічної роботи; найменування учасника конкурсу, його місцезнаходження; мета наукової, науково-технічної роботи та перелік її основних завдань; детальний зміст наукової, науково-технічної роботи, обґрунтування спроможності її виконання учасником конкурсу (наявність матеріально-технічної бази, обладнання, кваліфікованих фахівців, відповідного доробку її безпосередніх виконавців - опублікованих результатів попередніх досліджень і напрацювань, покладених в основу наукової, науково-технічної роботи; наявність чинних відповідно до статей 425 та 465 Цивільного кодексу України охоронних документів на об`єкти права інтелектуальної власності, право на використання яких відповідно до статті 426 Цивільного кодексу України належить учаснику конкурсу, наукових публікацій; наявність досвіду роботи безпосередніх виконавців, зокрема наукового керівника, за визначеною тематикою тощо); календарний план виконання наукової, науково-технічної роботи із зазначенням змісту та обсягу робіт субвиконавця (субвиконавців) відповідно до статті 893 Цивільного кодексу України у разі, коли передбачається його (їх) залучення; обґрунтування переваг очікуваної наукової або науково-технічної продукції порівняно з існуючими аналогами на підставі порівняльного аналізу; опис наукової або науково-технічної продукції, яка буде створена в результаті виконання наукової, науково-технічної роботи із наведенням її очікуваних якісних та кількісних (технічних) характеристик та/або параметрів, а також національних стандартів, що застосовуються до такого виду продукції тощо; обсяг фінансування, необхідний для виконання наукової, науково-технічної роботи з наданням відповідного обґрунтування за статтями витрат; опис шляхів та способів подальшого використання в суспільній практиці результатів виконання наукової, науково-технічної роботи; інформація про потенційних споживачів та (або) виробників наукової, науково-технічної продукції, що буде створена в результаті виконання наукової, науково-технічної роботи, тощо. 
За рішенням організатора конкурсу форма заявки може містити також додаткові поля для заповнення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у 2023 році до позивача надходили документи  на відкриття 8 нових тем, лише 7 із яких було затверджено, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що направлена кількість науково-дослідних робіт науковими установами до Президії на конкурс в подальшому була в такій же кількості і затверджена.
Відповідно до наданих позивачем пояснень, при плануванні відкриття нових тем фундаментальних наукових досліджень підпорядковані позивачу наукові установи подавали  до президії НАПрН пакети документів, які містили: 
1) інформацію щодо теми фундаментального наукового дослідження, яку передбачається фінансувати за рахунок коштів державного бюджету (із зазначенням обсягів планового фінансування на рік і на весь період проведення фундаментального наукового дослідження, що як раз спростовувало твердження в аудиторському звіті);
2) витяг з протоколу засідання вченої ради;
3) витяг з протоколу засідання профільного відділення НАПрН України. 
У документі «Інформація щодо теми фундаментального наукового дослідження, що включені до бюджетних запитів на відповідний період» зазначалося: 
1) назва теми;
2) код та назва виду науково-технічної діяльності, в рамках якої провадиться дослідження за темою;
3) код та назва наукового напряму або проблеми з Основних наукових напрямів та найважливіших проблем фундаментальних досліджень;
4) пріоритетний тематичний напрям наукових досліджень і науково-технічних розробок;
5) науковий керівник теми; 
6) відповідальні виконавці;
7) установи – співвиконавці (за наявності); 
8) ключові слова;
9) резюме;
10) обґрунтування доцільності виконання теми; 
11) власна оцінка науково-технічного рівня роботи, що пропонується; 
12) очікувані наукові та науково-практичні результати, об`єкти права інтелектуальної власності (ОІВ), які плануються до впровадження після завершення теми; 
13) календарний план робіт за темою (в якому описані всі етапи виконання фундаментального наукового дослідження, відповідальні виконавці за кожний етап, та орієнтовна продукція, яка очікується по завершенню виконання кожного етапу фундаментального наукового дослідження); 
14) фінансові аспекти теми (які включають загальну вартість робіт за темою та вартість робіт за темою по роках). 
Таким чином, заявки, які надавались підпорядкованими позивачу установами, у повному обсязі відповідали вимогам пункту 15 Порядку № 739.
Також, колегія судів звертає увагу, що аналогічні за змістом пояснення НАПрН надавало безпосередньо під час здійснення заходу з державного фінансового контролю відповідачу у вигляді порівняльної таблиці до проекту аудиторського звіту, яка була надіслана Держаудитслужбі 26.01.2024 року вих. № 91, та отримана 30.01.2024 (вх. № 14-3498), однак, протиправно не врахована при складанні та підписанні спірного аудиторського звіту, що не може вважатись обґрунтованим.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2009 р. № 1182 «Питання підвищення ефективності координації здійснення фундаментальних наукових досліджень» при Національній академії наук України утворено Експертну раду з питань оцінювання тем  фундаментальних науково-дослідних робіт (далі за текстом Експертна рада) як міжвідомчий орган з питань проведення експертизи тем фундаментальних науково-дослідних робіт, фінансування яких передбачається за рахунок коштів державного бюджету. 
Кабінет Міністрів України наділив Експертну раду повноваженнями, у тому числі, щодо встановлення відповідності тем фундаментальних науково-дослідних робіт, фінансування яких головними розпорядниками бюджетних коштів передбачається здійснювати за рахунок коштів державного бюджету, сучасному рівню наукових знань, тенденціям науково-технічного прогресу тощо для  визначення  доцільності  фінансування  витрат  за кожною науково-дослідною роботою та підготовки і подання головним розпорядникам бюджетних коштів, Міністерству фінансів та Міністерству економіки України висновків щодо доцільності фінансування фундаментальних науково-дослідних робіт за рахунок коштів державного бюджету. 
Такі ж повноваження Експертної ради визначила Президія НАН України в якості одних з основних завдань у Положенні про Експертну раду з питань оцінювання тем фундаментальних науково-дослідних робіт при Національній академії наук України (далі – Положення про Експертну раду) та в Порядку № 327. Ці правові акти регламентують діяльність Експертної ради та порядок проведення експертизи тем фундаментальних науково-дослідних робіт, які передбачається фінансувати за рахунок коштів державного бюджету.
Згідно з пунктом 3 Положення про Експертну раду основними завданнями Експертної ради є:  координація здійснення фундаментальних наукових досліджень у наукових установах та організаціях;  встановлення відповідності тем фундаментальних науково-дослідних робіт, фінансування яких головними розпорядниками бюджетних коштів передбачається здійснювати за рахунок коштів державного бюджету, сучасному рівню наукових знань, тенденціям науково-технічного прогресу;- можливість створення наукового підґрунтя розвитку прикладних наукових досліджень, орієнтованих на забезпечення технологічного розвитку національної економіки, для визначення доцільності фінансування витрат за кожною науково-дослідною роботою; підготовка і подання головним розпорядникам бюджетних коштів, Міністерству фінансів та Міністерству економіки України висновків щодо доцільності фінансування фундаментальних науково-дослідних робіт за рахунок коштів державного бюджету.
Відповідно до пункту 7 Положення про Експертну раду, для організації і проведення експертизи фундаментальних науково-дослідних робіт Експертна рада створює, як правило, при відповідних відділеннях НАН України секції за галузями (напрямами) наук.
Пунктом 9 Положення про Експертну раду регламентовано, що процедура експертного розгляду наукових тем визначається секціями Експертної ради самостійно (колегіальний розгляд кожної окремої теми на засіданні секції, передбачено розгляд тем відповідною науковою радою (комітетом, комісією) НАН України; створення експертної групи за певною науковою проблематикою та залучення в окремих випадках як експертів провідних вчених у відповідних галузях (напрямах) наук тощо з наступним затвердженням експертного висновку на засіданні секції Експертної ради). Керівники і члени Експертної ради та її секцій мають право проводити експертизу на загальних підставах.
Згідно з пунктом 10 Положення про Експертну раду, результати експертизи тем фундаментальних досліджень розглядаються на засіданнях секцій Експертної ради, а підсумки такого розгляду оформлюються протоколом засідання секції Експертної ради (з окремими розділами у ньому щодо обґрунтування переліків тем, що отримали різні варіанти висновків експертизи), який підписується керівником секції Експертної ради, її секретарем та  передається до Експертної ради на затвердження. 
Відповідно до пункту 11 Положення про Експертну раду, Експертна рада своїми рішеннями затверджує протоколи секцій з результатами експертної оцінки тем фундаментальних науково-дослідних робіт, які передбачається фінансувати за рахунок коштів державного бюджету. Такі рішення  Експертної ради підписує її голова. 
Підпунктом 8.8 пункту 8 Порядку № 327 встановлено, що відповідно до наукових напрямів Експертна рада направляє документи заявника експертизи до секцій Експертної ради для здійснення експертизи.
В силу підпункту 8.9 пункту 8 Порядку № 327 результати експертизи тем фундаментальних досліджень розглядаються на засіданнях секцій Експертної ради. Підсумки розгляду оформлюються протоколом засідання секції Експертної ради. Протокол з висновками експертизи передається до Експертної ради на затвердження.
Згідно із пунктом 9.1 Порядку № 327 Висновок Експертної ради має обов`язково містити один з трьох можливих варіантів: 
– «тема фундаментальних досліджень позитивно оцінюється і визнається доцільність її виконання»;
– «робота за своїм змістом належить до прикладних досліджень і має фінансуватись за рахунок коштів, що передбачені для прикладних розробок»; 
– «виконання теми фундаментальних досліджень є недоцільним» (далі подається обґрунтування негативної оцінки: дослідження за темою не відповідають сучасним тенденціям науково-технічного розвитку, характеризуються низьким науковим рівнем; мають недостатнє для їх виконання матеріальне, кадрове забезпечення тощо). 
Чітка оцінка теми у висновках Експертної ради (за одним із вказаних варіантів) є обов`язковою. Висновок, що не має такої оцінки, не може бути підписаний чи затверджений уповноваженими посадовими особами. У висновку також необхідно зазначити, що термін дії висновку Експертної ради зберігається протягом всього періоду виконання фундаментальної науково-дослідної роботи.
Голови секцій доповідають про результати експертної оцінки наукових тем по відповідних галузях (напрямах) наук на засіданні Експертної ради, а за результатами обговорення Експертна рада своїми рішеннями затверджує протоколи засідань секцій (підпункту 8.10. пункту 8 Порядку № 327).
На підставі затвердженого Експертною радою протоколу секції оформлюють i подають головним розпорядникам бюджетних коштів висновки щодо доцiльностi фінансування фундаментальних науково-дослідних робіт за рахунок коштів державного бюджету, а узагальнені дані щодо висновків та перелік фундаментальних науково-дослідних робіт, які доцільно фінансувати за рахунок коштів державного бюджету, подаються до Міністерства фінансів та Міністерства економіки України (підпункт 8.14. пункту 8 Порядку № 327).
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що оцінювання та експертизу тем фундаментальних досліджень Національної академії правових наук України здійснювала Секція історичних, філософських, культурологічних, соціологічних та політико-правових наук Експертної ради при НАН України (далі – Секція). 
Відповідно до протоколу від 03.07.2018, Секція на своєму засіданні розглянула представлену на експертизу тематику фундаментальних досліджень і результати проведеної експертизи тематики Національної академії правових наук України, Національної академії педагогічних наук України та Відділення історії, філософії та права Національної академії наук України й вирішила визнати тематику згідно з Додатком 1 («Інтелектуальна власність в цифровій економіці», головний розпорядник – Національна академія правових наук України, виконавець – Науково-дослідний інститут інтелектуальної власності НАПрН України) такою, що відповідає висновку: «тема фундаментальних досліджень позитивно оцінюється і визнається доцільність її виконання». 
У подальшому, протокол Секції було обговорено на засіданні Експертної ради і за результатами обговорення Експертною радою 11.07.2018 прийнято рішення № 6 про затвердження результатів експертного оцінювання тем фундаментальних науково-дослідних робіт, що представлені відповідними протоколами секцій, зокрема протоколом засідання зазначеної вище Секції Експертної ради при НАН України від 03.07.2018 року та доручено головам секцій забезпечити оформлення та надання виконавцям робіт визначеним у додатках експертних висновків щодо доцільності проведення фундаментальних досліджень за темами за рахунок коштів Державного бюджету України. Колегія суддів доходить висновку, що такі дії відповідали підпункту 8.10 пункту 8 Порядку проведення експертизи.
Отже, зазначена тема фундаментальних досліджень Національної академії правових наук України пройшла в установленому порядку експертизу та отримала позитивну оцінку відповідно до вимог підпункту 9.1 пункту 9 Порядку № 327, а саме: «тема фундаментальних досліджень позитивно оцінюється і визнається доцільність її виконання», тобто визнана фундаментальною та доцільною для проведення витрат із Державного бюджету України. 
Слід зауважити, що процедура проведення експертизи та затвердження протоколів Секції історичних, філософських, культурологічних, соціологічних та політико-правових наук Експертної ради при НАН України з результатами експертної оцінки тем фундаментальних досліджень Національної академії правових наук України в охоплений держфінаудитом період була аналогічною, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, зокрема: 
- в 2019 році результати такої процедури було оформлено протоколом засідання Секції від 02.07.2019 року, рішенням Експертної ради від 03.07.2019 року № 5; 
– в 2020 році – протоколом засідання Секції від 14.07.2020 року, рішенням Експертної ради від 15.07.2020 року № 3; 
– в 2021 році – протоколом засідання Секції від 29.09.2021, рішенням Експертної ради від 13.10.2021 року № 3; 
– в 2022 році – протоколом засідання Секції від 06.10.2022 року, рішенням Експертної ради від 02.11.2022 року № 4; 
– в 2023 році – протоколом засідання Секції від 10.10.2023 року, рішенням Експертної ради від 01.11.2023 року № 3. 
На підставі зазначених рішень Експертної ради Голова Секції згідно з підпунктом 8.14 пункту 8 Порядку № 327 оформив та надавав Національній академії правових наук України відповідні експертні висновки № 121/41 від 24.07.2018 року, №№ 121/51, 121/52, 121/53, 121/54 від 17.07.2019 року, №№ 121/29-3, 121/29-4, 121/29-5, 121/29-6, 121/29-7, 121/29-8, 121/29-9, 121/29-10, 121/29-11 від 14.09.2020 року, №№ 121/59, 121/60, 121/61, 121/61/1, 121/61/2, 121/63, 121/62, 121/64, 121/65, 121/66 від 18.10.2021 року, №№ 121/53, 121/54, 121/55, 121/56, 121/57, 121/58, 121/59 від 01.12.2022 року. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що Експертні висновки НАПрН містять формулювання «тема визнана фундаментальною та доцільною для проведення витрат із державного бюджету», що в свою чергу відповідає пункту 9.1 Порядку № 327 - «тема фундаментальних досліджень позитивно оцінюється і визнається доцільність її виконання». Відтак, доводи апелянта про відсутність у таких висновках чіткої оцінки теми є таким, що не відповідає дійсності.
При цьому, колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги про те, що висновки Експертної ради №№ 121/41 від 27.07.2018, 121/51, 121/52, 121/53, 151/54 від 17.07.2019, 121/29-3, 121/24-4, 121/29-5, 121/29-6, 121/29-7, 121/29-8, 121/29-9, 121/29-10, 121/29-11 від 14.09.2020, 121/59, 121/60, 121/61, 161/61/1, 121/61/2, 121/63, 121/62, 121/64, 121/65, 121/66 від 18.10.2021, 121/53, 121/54, 121/55, 121/56, 121/57, 121/58, 121/59 від 01.12.2022 взагалі не містять оцінки, а тому не могли бути підписаними та затвердженими уповноваженими особами Національної академії наук України, не були покладені в основу звіту Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6.
Разом з цим, дослідивши наявні в матеріалах справи висновки Експертної ради №№ 121/41 від 27.07.2018, 121/51, 121/52, 121/53, 151/54 від 17.07.2019, 121/29-3, 121/24-4, 121/29-5, 121/29-6, 121/29-7, 121/29-8, 121/29-9, 121/29-10, 121/29-11 від 14.09.2020, 121/59, 121/60, 121/61, 161/61/1, 121/61/2, 121/63, 121/62, 121/64, 121/65, 121/66 від 18.10.2021, 121/53, 121/54, 121/55, 121/56, 121/57, 121/58, 121/59 від 01.12.2022, судом апеляційної інстанції встановлено, що останні містять експертну оцінку шляхом зазначення про те, що відповідна тема дослідження визнана фундаментальною та доцільною для проведення витрат із Державного бюджету України, що спростовує доводи про її відсутність. 
Також, у вказаних висновках зазначено, що термін дії висновку Експертної ради зберігається протягом всього періоду виконання фундаментальної науково-дослідної роботи, що у повному обсязі узгоджується із вимогами пункту 9.1 Порядку № 327 та свідчить про необґрунтованість доводів апеляційної скарги у вказаній частині.
Щодо включення НАПрН до зведених тематичних планів фундаментальних досліджень наукових установ НАПрН 9 тем, які не відповідають жодним пріоритетним напрямкам, визначеним Постановою № 942 загальною вартістю 112,5 млн. грн, з яких у 2021-2023 роках на них виділено коштів у загальній сумі 40,1 млн. грн та 17 тем, які лише частково відповідають пріоритетним напрямкам, визначеним Постановою № 942 загальною вартістю 216,3 млн. грн, з яким у 2021-2023 році на них виділено коштів у загальній сумі 85,7 млн грн, колегія суддів виходить із такого.
Слід зауважити, що вказаних висновків орган державного фінансового контролю дійшов на підставі отриманих від директора Директорату правосуддя та кримінальної юстиції Міністерства юстиції України Олійника О.М. листів від 19.10.2023 № 137508/144220-11-23/11 та від 27.10.2023 № 141203/144220-11-23/11.
Разом з цим, враховуючи встановлені під час апеляційного перегляду даної справи порушення процедури залучення такого кваліфікованого фахівця до проведення держфінаудиту виконання Національною академією правових наук України бюджетних програм з 09.10.2023 року по 27.10.2023 року шляхом видачі на його ім`я направлення № 1228-НК від 05.10.2023, колегія суддів вважає, що отримані за результатами здійснення перевірки неналежним фахівцем докази, не могли бути покладені в основу спірного звіту, а відтак, підлягають відхиленню.
Крім того, дослідивши наявну в матеріалах справу таблицю Відповідності фундаментальних та прикладних наукових досліджень наукових установ Національної академії правових наук України пріоритетним напрямам, судом апеляційної інстанції встановлено, що стверджуючи про невідповідність деяких тем наукових досліджень пріоритетним напрямкам, кваліфікованим фахівцем взагалі не зазначено, у чому саме полягає така невідповідність, які методи та критерії застосовувались при з`ясуванні такої відповідності, що свідчить про поверхневе з`ясування таких обставин.
При цьому, відповідач, зазначаючи в оскаржуваному звіті про часткову відповідність 17 тематичних планів фундаментальних досліджень наукових установ НАПрН України, вказав, що загальна їх вартість складає 216 млн. грн., на які у 2021 – 2023 роках виділено кошти у загальній сумі 85,7 млн. грн. Разом з цим, будь-якого розрахунку, з якого б вбачалось, яка сума коштів виділена правомірно, а яка ні, ані спірний звіт, ані матеріали справи не містять, що свідчить про не доведення відповідачем таких тверджень.
З приводу відсутності єдиного технічного завдання на весь період виконання науково-дослідних робіт, яке б передбачало загальні вимоги до виконання цих робіт, в яких наводяться основні технічні вимоги, у тому числі якісні і кількісні показники, які мають бути досягнуті у процесі виконання всієї науково-дослідної роботи, що призвело до виконання різними підвідомчими науковими установами 11 фундаментальних досліджень, які мають схожі об`єкти, мету та завдання дослідження, загальною вартістю 111,9 млн грн та на які у 2021-2023 роках неефективно спрямовано бюджетних коштів у сумі 55,8 млн грн варто зазначити наступне. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаних висновків відповідач дійшов на підставі інформації, зазначеної ОСОБА_1 в листах від 19.10.2023 № 137508/144220-11-23/11 та від 27.10.2023 № 141203/144220-11-23/11, яка за висновком суду апеляційної інстанції не могла використовуватись для складання аудиторського звіту від 22.02.2024 № 000300-20/6.
Разом з цим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, наукові установи НАПрН України при проведенні фундаментальних наукових досліджень керуються затвердженим постановою бюро президії НАПрН України Положенням про порядок планування та контролю за виконанням наукових досліджень в Національній академії правових наук України, яке не передбачає складання технічного завдання на весь період виконання фундаментального наукового дослідження, так як діяльність НАПрН України планується у межах одного бюджетного року. 
Так, зокрема, пунктом 3.2 Положення про порядок планування та контролю за виконанням наукових досліджень в Національній академії правових наук України передбачено, що Тематичний план наукових досліджень  установи  (далі  - тематичний план) складається щорічно і включає перелік затверджених в установленому порядку перехідних з попередніх років та нових наукових робіт, що виконуються та плануються до виконання протягом поточного та наступних років.
При цьому за кожною науковою роботою зазначаються назва (для комплексної роботи - також назви її розділів та установи-співвиконавці), рішення уповноваженого органу про затвердження роботи (завдання, заходу, проекту), науковий керівник (прізвище,  вчене звання та ступінь, посада), строки її виконання, прогнозні обсяги фінансування досліджень на весь  строк  виконання роботи та затверджені планові показники на поточний рік в цілому з усіх джерел надходжень,  в  тому  числі  за  рахунок  коштів,  які виділяються НАН України із загального фонду державного бюджету, та інша необхідна інформація.
Форма, за  якою  складається  тематичний  план,  наведена  у додатку 2.
Тематичний план щорічно розглядається на засіданні вченої (науково-технічної)  ради установи  та  затверджується  в  цілому директором  (керівником)  установи протягом місяця після доведення до  установи  планових  показників  бюджетного  фінансування  (для наукових  установ,  які здійснюють  свою  діяльність  на  засадах самофінансування,  - визначення планових  показників фінансування наукових  досліджень)  на  поточний  рік.  Затверджені  примірники зазначеного  плану (у друкованому та електронному вигляді) у двотижневий термін подаються установою до відповідного відділення НАН  України  (установами при Президії НАН України -  до Науково-організаційного відділу Президії НАН України).
Зміни та доповнення до тематичного  плану у необхідних випадках  вносяться протягом року вченою (науково-технічною) радою установи, про що щоквартально інформується відповідне  відділення НАН України (установи  при Президії  НАН  України  інформують Науково-організаційний відділ Президії НАН України). 
Пунктом 4.6.1 Положення про порядок планування та контролю за виконанням наукових досліджень в Національній академії правових наук України встановлено, що технічні  завдання на проведення наукових досліджень є невід`ємною складовою пропозицій  установи  щодо  відкриття  нових наукових  робіт  за  всіма  видами  тематики  і  розробляються  та оформляються установою відповідно до стандартів Державної  системи стандартизації  України [12,  13,  14] та відповідно до конкретних вимог замовника.
Відповідно до ДСТУ 3973-2000 «Система розроблення та поставлення продукції на виробництво. Правила виконання науково-дослідних робіт. Загальні положення» (далі – Стандарт) загальні правила виконання науково-дослідних робіт (далі – НДР) є обов`язковими для НДР, виконання яких повністю або частково фінансуються з державного бюджету (абзац перший розділу 1 Стандарту). 
У розумінні підпункту 5.1.2 пункту 5.1 розділу 5 Стандарту до НДР належать фундаментальні, пошукові та прикладні дослідження; для фундаментальних і пошукових досліджень положення стандарту є рекомендованими і поширюються у належній частині.
Згідно із пунктом 6.1.2. Стандарту конкретний зміст технічного завдання, порядок його розроблення визначають замовник і виконавець, а в разі ініціативного розроблення – виконавець. При цьому, для ініціативної НДР замість технічного завдання дозволено використати будь-який документ, що має необхідні і достатні вимоги для отримання результатів НДР.
З огляду на вказане, враховуючи специфіку діяльності позивача, колегія суддів зауважує, що оцінити результати проведених досліджень можливо лише на етапі їх впровадження та правозастосування. Відтак, затвердження єдиного технічного завдання із наведенням у ньому якісних і кількісних показників, які мають бути досягнуті у процесі виконання всієї науково-дослідної роботи, безпосередньо під час здійснення НДР не відповідає самій сутності проведення фундаментальних досліджень.
Що стосується викладеного у спірному звіті висновку про те, що НАПрН, надаючи право своїм підвідомчим установам використовувати такий метод впровадження результатів науково-дослідних робіт, як розробка і надсилання зацікавленим суб`єктам проекту нормативно-правового акту, програмного або методичного акту, науково – обґрунтованих рекомендацій щодо вдосконалення діяльності державних органів влади, окремих установ або органів місцевого самоврядування, не отримує належного продукту, та, як наслідок за 18 завершеними фундаментальними дослідженнями у 2021-2022 роках, на які витрачено бюджетних коштів у загальній сумі 39386,7 тис. гривень, одним із результатів їх були проекти законодавчих актів, та/або пропозиції до окремих актів України, які спрямовувались до профільних комітетів Верховної Ради України та інших органів, проте вони не мали зворотного зв`язку від цих органів, а в іншому випадку листом інформували, що запропоновані науковими установами пропозиції будуть доведені до відома народних депутатів для можливого використання їх у законопроектній роботі та/або про їх недоцільність, колегія суддів зазначає наступне.
За визначенням, наведеним у пункті 12 частини першої статті 1 Закону № 848-VIII пошук шляхів застосування нових знань є невід`ємною складовою «наукової діяльності». 
Із визначення «наукового результату», наведеного в пункті 22 частини першої статті 1 Закону № 848-VIII, слідує, що науковий результат, як нове наукове знання, одержане в процесі, зокрема, фундаментальних досліджень або прикладних наукових досліджень та зафіксоване на носіях інформації, може бути у формі звіту, опублікованої наукової статті, наукової доповіді, наукового повідомлення про науково-дослідну роботу, монографічного дослідження, наукового відкриття, проекту нормативно-правового акта, нормативного документа або науково-методичних документів, підготовка яких потребує проведення відповідних наукових досліджень або містить наукову складову, тощо.
Згідно з Положенням про порядок планування та контролю за виконанням наукових досліджень, затвердженого постановою бюро Президії НАПрН України № 155/6-Б від 12.12.2019 року, окрім участі у правотворчій  діяльності та поширення опублікованих наукових праць (наукових журналів, збірників, посібників тощо) у профільних комітетах Верховної Ради України, правоохоронних та інших державних органах, у закладах вищої освіти, формами впровадження, також обґрунтовано визнано: 
1) оприлюднення результатів досліджень в ході наукових заходів (конференцій, семінарів, круглих столів та ін.) та підготовці рекомендацій їх учасників для профільних комітетів Верховної Ради України, правоохоронних та інших державних органів; 
2) використання матеріалів досліджень у освітній діяльності, у т.ч. шляхом підготовки навчальних посібників, підручників, запровадження освітніх програм тощо; 
3) застосування результатів досліджень при проведенні наукової експертизи нормативно-правових актів; 
4) підготовки інформаційно-аналітичних оглядів і матеріалів, проведення тренінгів на основі проведених досліджень; 
5) участі у розробці системних загальнодержавних заходів з використанням результатів проведених досліджень і заходів. 
Аналіз наведених норм свідчить про те, що розробка і надсилання зацікавленим суб`єктам проекту нормативно-правового акту, програмного або методичного акту, науково – обґрунтованих рекомендацій щодо вдосконалення діяльності державних органів влади, окремих установ або органів місцевого самоврядування у повному обсязі узгоджується із визначеними у Законі № 848-VIII та Положенні про порядок планування та контролю за виконанням наукових досліджень, затвердженого постановою бюро Президії НАПрН України № 155/6-Б від 12.12.2019 методами впровадження результатів науково-дослідних робіт, що спростовує доводи про зворотне.
Колегія суддів відхиляє покликання апелянта та те, що позивачем було включено 5 науково-дослідних робіт, які не відповідають вимогам протокольного доручення Кабінету Міністрів України від 12.07.2022 № 96, загальною вартістю 65,9 млн. грн. до переліків пріоритетних наукових досліджень і науково-технічних розробок, спрямованих на створення новітньої конкурентоспроможної науково-технічної продукції, необхідної в умовах воєнного стану, та на які вже неефективно використано кошти державного бюджету у сумі 20,8 млн. гривень, оскільки такі доводи базуються на інформації, зазначеній ОСОБА_1 в листах від 19.10.2023 № 137508/144220-11-23/11 та від 27.10.2023 № 141203/144220-11-23/11, яку, як вже було встановлено, не можна було використовувати  для складання аудиторського звіту від 22.02.2024 № 000300-20/6.
Разом з цим, слід зауважити, що всі теми фундаментальних досліджень наукових установ Позивача пройшли експертизу в Національній академії наук України та отримали позитивні висновки щодо їх актуальності.
Також, позивач звернувся до Міністерства оборони та Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості з листами про погодження доцільності продовження в умовах воєнного стану або післявоєнного відновлення фундаментальних досліджень, які виконувались його науковими установами в 2023 році за рахунок бюджетних коштів.
Як було встановлено відповідачем в аудиторському звіті (стор. 47), головного розпорядника було зобов`язано надати у місячний строк МОНу інформацію про наукові дослідження, які не завершені та фінансуються за рахунок бюджетних коштів, лише з обґрунтуванням доцільності їх продовження в умовах воєнного стану або післявоєнного відновлення країни для узагальнення інформування Кабінету Міністрів. 
Від зазначених міністерств позивачу надійшли підтвердження (від Міноборони лист від 04.08.2022 № 220/6830, від Мінстратегпрому лист від 05.08.2022 № 1.0-4.2.3/3188) із обґрунтуванням доцільності продовження усіх фундаментальних наукових досліджень, що проводилися науковими установами позивача, в умовах воєнного стану або післявоєнного відновлення країни. 
При цьому, інформацію про вказані листи відповідачем включено до спірного звіту, однак, не надано їм жодної оцінки, що не може вважатись прийнятним.
Крім того, у спірному звіті взагалі відсутній обґрунтований розрахунок суми коштів, які на переконання апелянта були використані неефективно, що в свою чергу, свідчить про недоведеність відповідачем повної чи часткової неефективності використання зазначеної суми державних  коштів.
З приводу прийняття рішення про позбавлення ОСОБА_2 статусу дійсного члена (академіка) НАПрН лише 09.06.2023, колегія суддів враховує таке.
Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України Закону № 848-VIII дійсним членам (академікам) та членам-кореспондентам Національної академії наук України та національних галузевих академій наук встановлюється довічна плата, розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про санкції» від 04.09.2014 р. № 1644-VII (далі за текстом – Закон № 1644-VII) «санкції», як спеціальні економічні та обмежувальні заходи, можуть застосовуватися з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави.
У статті 4 Закону № 1644-VII визначено перелік видів санкцій, серед яких зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань (пункт 5) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення (пункт 24), а також інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом тощо (пункт 25).
Відповідно до частини другої  статті 1 Закону № 1644-VII санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність, а санкції у виді позбавлення державних нагород - проти будь-яких нагороджених осіб, зазначених у частині четвертій статті 3 цього Закону.
Законом № 4074-IX від 20.11.2024, тобто після періоду державного аудиту, статтю 3 Закону № 1644-VII було доповнено частиною четвертою, згідно з якою підставою для застосування санкції у виді позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення може бути також вчинення нагородженою особою дій, що популяризують або пропагують державу-агресора та її органи влади, представників органів влади держави-агресора та їхні дії, що створюють позитивний образ держави-агресора, виправдовують чи визнають правомірною окупацію території України.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, Указом Президента від 19.02.2021 № 64/2021 про введення в дію рішення РНБО від 19.02.2021 застосовано стосовно гр. ОСОБА_2 обмежувальні заходи (санкції).
Відповідно до відомостей, наявних у  Державному реєстрі санкцій, держателем якого є апарат РНБО, встановлено, що санкції, які було застосовано до ОСОБА_2 . Указом Президента України від 19.02.2021 № 64/2021 (код дії в ДРС № 21006411100007), передбачали блокування активів, запобігання виведенню капіталів за межі України, зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань, тобто були обмежувальними  заходами економічного характеру.
При цьому, ці обмежувальні заходи не передбачали позбавлення ОСОБА_2 державних нагород та інших форм відзначення.
03.03.2021 Бюро Президії Національної академії правових наук України ухвалило рішення № 201/3-Б про зупинення членства ОСОБА_2 в Академії та про скасування ОСОБА_2 академічних виплат, тобто довічної оплати як дійсному члену (академіку) з лютого 2021 року. 
19.10.2022 Президент України Указом № 726/2022 (код дії в ДРС № 22072631000064) скасував Указ від 19.02.2021 № 64/2021 в частині застосування санкцій до ОСОБА_2 і водночас, застосував до ОСОБА_2 інші персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи, не пов`язані з позбавленням його державних нагород та інших форм відзначення (код дії в ДРС № 22072611102225). 
10.01.2023 Президент України, на підставі матеріалів, які були підготовлені Службою безпеки України та Державною міграційною службою України, та відповідно до Конституції України припинив ОСОБА_2 громадянство України, що стало підставою для припинення Верховною Радою України 13 січня 2023 року його повноважень як народного депутата України (постанова № 8352).
Як слідує з пояснень позивача у відзиві на апеляційну скаргу, цей факт став безумовною правовою підставою для позбавлення ОСОБА_2 статусу дійсного члена (академіка) НАПрН України рішенням загальних зборів Національної академії правових наук України від 09.06.2023 № 5-23, прийнятим за результатами таємного голосування, яким одноголосно позбавлено статусу дійсного члена (академіка) НАПрН України ОСОБА_2 за державну зраду, антиукраїнську позицію та пособництво агресору.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 38 Статуту НАПрН України, вирішення питання позбавлення особи членства в НАПрН України є виключною компетенцією загальних зборів членів НАПрН України, а ані Бюро Президії, ані Президія НАПрН України не уповноважені вирішувати таке питання.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що обставини агресивних бойових дій держави-агресора щодо Харкова як у 2022 році, так і навесні 2023 року є загальновідомими та могли обумовити обмежений режим не лише функціонування Президії НАПрН України, а й звичайної життєдіяльності членів Академії та її співробітників. 
Колегія суддів бере до уваги заперечення та пояснення позивача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що певна частина членів Національній академії правових наук України обіймають посади в органах державної влади, серед яких Голова Верховної Ради України, судді Конституційного Суду України, судді Верховного Суду, керівники Міністерства юстиції України, член Вищої ради правосуддя, народні депутати тощо, що зумовило прийняття рішення Президією НАПрН України про проведення загальних зборів НАПрН в місті Києві, за адресою: Харківське шосе, 210, на базі Київського університету інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія». 
Також, організація проведення загальних зборів не за місцезнаходженням позивача у Харкові, а в Києві потребувала не передбачених в кошторисі на 2023 рік по КЕКВ 2240 витрат на перевезення дійсних членів та членів-кореспондентів НАПрН України в сумі 28,3 тис. гривень та їх харчування у сумі 57,8 тис. гривень. 
Таким чином, відтермінування проведення та прийняття загальними зборами членів Національної академії правових наук України рішення про позбавлення ОСОБА_2 статусу дійсного члена (академіка) було пов`язано із забезпеченням безпекових заходів, а отже, було обґрунтовано поважними причинами, що свідчить про відсутність у діях позивача ознак вини.
Крім того, в умовах вимушеної необхідності в.о. Президента НАПрН України ОСОБА_3 видав наказ від 29.05.2023 року № 85, яким визначено проведення видатків на харчування та перевезення за рахунок загального фонду Академії, внаслідок чого по загальному фонду проведено видатки на цілі, які не передбачено кошторисом на 2023 рік. Отже, дії керівництва НАПрН щодо непередбачуваних витрат на проведення загальних зборів було вчинено обґрунтовано та в інтересах НАПрН України, як правомірно встановлено судом першої інстанції.
Надаючи оцінку викладеним у аудиторському звіті доводам про те, що НАПрН без попереднього вивчення технічного стану будівлі, аналізу стану розрахунків за комунальні послуги, взято на баланс приміщення від Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого  та землею під цією будівлею за адресою: м. Київ, вул. Металістів, 17, та, відповідно, зобов`язання за комунальні послуги, що в подальшому призведе до додаткових витрат з державного бюджету, а також не вжито заходів щодо оформлення права власності на земельну ділянку за адресою: м. Київ, вулиця Металістів 17, колегія суддів зауважує, що відповідачем взагалі не встановлено наявність додаткових витрат з державного бюджету пов`язаних із взяттям позивачем на баланс приміщення від Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та землю під цією будівлею за адресою: м. Київ, вулиця Металістів, 17.
При цьому, взяття на баланс позивачем приміщення Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та землі під цією будівлею за адресою: м. Київ, вул. Металістів, 17 було спрямоване на виконання наказу Міністерства освіти і науки України від 07.06.2022 №531 «Про безоплатну передачу нерухомого майна зі сфери управління Міністерства освіти і науки України до сфери управління Національної академії правових наук України». Отже, взяття на баланс позивачем вищевказаного приміщення здійснено не за власною ініціативою НАПрН України.
Так, 07.06.2022 Міністерство освіти і науки України видало наказ № 531 «Про безоплатну передачу нерухомого майна зі сфери управління Міністерства освіти і науки України до сфери управління Національної академії правових наук України». 
19.09.2022 на виконання цього наказу за відповідним актом приймання-передачі Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого передав, а Національна академія правових наук України прийняла зазначене нерухоме майно. Стан зазначеного нерухомого майна на момент передачі був задовільним, про що і було зазначено в акті повноважними особами з обох сторін. 
Разом з тим, у зв`язку із суттєвим скороченням базового фінансування Національної академії правових наук України на 2024 рік (скорочення становить 35 млн. грн.), позивачем 24 листопада 2023 року було прийнято рішення про звернення до Кабінету Міністрів України щодо передачі нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Металістів, 17 зі сфери управління НАПрН України до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном. 
На виконання рішення президії президент НАПрН України листом від 07.12.2023 № 1114 звернувся до Кабінету Міністрів України з проханням розглянути можливість передачі нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Металістів, 17 до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном. 
Відповідно до підпункту «б» пункту 4 Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 р. № 1482, позивач звернувся до Фонду державного майна України з проханням погодити передачу майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Металістів, 17 зі сфери управління НАПрН України до сфери управління МОН України. 
В обґрунтування такої пропозиції позивач вказав на тривале невикористання цього нерухомого майна в основній діяльності Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого та відсутність у 4 наукових установ в складі НАПрН своїх приміщень, необхідних для здійснення статутної діяльності, у зв`язку з чим такі розташовані у місті Києві, а саме Київський регіональний центр НАПрН України, науково-дослідні інститути інтелектуальної власності, приватного права і підприємництва, інформатики і права. 
Матеріалами справи підтверджено, що балансоутримувач такого майна – НЮУ імені Ярослава Мудрого листом від 15.12.2021 року № 124-40-2078 не заперечив передачу такого майна, а Фонд державного майна листом від 28.01.2022 року № 10-24-1649 її погодив.
При цьому, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що приміщення було прийнято без попереднього вивчення технічного стану будівлі та про те, що приміщення всередині було непридатними для експлуатації, адже такі доводи базуються на здійсненому огляді будівлі у серпні 2023 року, тобто майже за рік після приймання-передачі позивачем зазначеного нерухомого майна від Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого.
Крім того, стверджуючи про те, що приймання на баланс такого майна призвела до додаткових витрат з державного бюджету, орган державного фінансового контролю, в свою чергу, будь-яких доказів на підтвердження таких обставин не надає, що свідчить про те, що такі висновки є виключно припущенням, що не базується на фактичних обставинах.
Необґрунтованими є і доводи Держаудитслужби про те, що НАПрН не вжито заходів щодо оформлення права власності на земельну ділянку за адресою: м. Київ, вулиця Металістів 17, позаяк матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався до Державної реєстраційної служби в м. Києві з проханням провести реєстрацію речових прав на земельну ділянку, проте, отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 66064628 від 11.01.2023 року та про відмову в проведенні реєстраційних дій № 70671277 від 13.12.2023 року.
У першому випадку державний реєстратор відмовив в проведенні державної реєстрації на тій підставі, що на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:69:061:0001 вже зареєстровано право постійного користування, а другу відмову було обґрунтовано тим, що такій державній реєстрації перешкоджає наявність на земельній ділянці, що передається в постійне користування, інших об`єктів нерухомого майна (частина 5 статті 120 Земельного кодексу). Зазначені документи свідчать про вжиття  Національною академією правових наук України заходів для переоформлення речових прав на дану земельну ділянку.
Надаючи оцінку викладеним у звіті Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 висновкам про те, оплата праці працівникам Президії Академії за період з 01.01.2022 року по 28.02.2023 року здійснювалась за невідпрацьований ними робочий час, зазначений в табелі обліку робочого часу, що призвело до безпідставного використання коштів у сумі 589,1 тис. гривень, слід вказати на таке.
Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 848-VIII робочий час наукового працівника визначається Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України, прийнятими відповідно до нього.
Для наукових працівників і спеціалістів наукових установ та закладів вищої освіти може встановлюватися гнучкий режим робочого часу, відповідно до якого встановлюється режим праці із саморегулюванням часу початку, закінчення і тривалості робочого часу впродовж робочого дня, з дотриманням вимог статей 50-52 і 56 Кодексу законів про працю України.
Для наукових працівників і спеціалістів наукових установ та закладів вищої освіти може запроваджуватися дистанційний режим праці.
Можливість запровадження гнучкого режиму робочого часу та дистанційного режиму праці в науковій установі (закладі вищої освіти) визначається в колективному договорі або рішенням керівника наукової установи (закладу вищої освіти) за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації.
Конкретний перелік професій і посад наукової установи (закладу вищої освіти), на яких можуть застосовуватися гнучкий режим робочого часу та дистанційний режим праці, погоджується вченою (науковою, науково-технічною, технічною) радою наукової установи (закладу вищої освіти).
Порядок та умови застосування гнучкого режиму робочого часу та дистанційного режиму праці визначаються у правилах внутрішнього трудового розпорядку наукової установи (закладу вищої освіти).
Перелік видів наукової (науково-технічної) роботи, а також методичної, експертної, консультаційної, організаційної роботи для наукових працівників наукової установи (закладу вищої освіти) визначається керівником відповідної установи (закладу).
Згідно зі статтею 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.
Зі змісту статті 56 КЗпП України випливає, що за угодою між працівником і роботодавцем може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень, а оплата праці в такому випадку провадиться не лише пропорційно відпрацьованому часу, а й залежно від виробітку. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 1.07.1993 року № 3356-XII колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців. 
Згідно зі статтею 14 цього Закону зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.
Колегією суддів встановлено, що Правилами внутрішнього трудового розпорядку апарату Президії НАПрН України, затвердженими Зборами трудового колективу апарату Президії НАПрН України, було визначено графік роботи Академії (початок роботи о 9 годині 00 хвилин та закінчення о 17 годині 30 хвилин) (пункт 5.3. Правил).
31.10.2022  колективом апарату Президії НАПрН України проведено загальні збори трудового колективу і підготовлено колективне звернення до в.о. Президента НАПрН України з пропозицією розглянути можливість тимчасової зміни режиму робочого часу для працівників апарату президії НАПрН України, а саме з 8.00 год. до 16.00 год. та надання дозволу на прийом їжі на робочому місці.
У відповідь на це колективне звернення працівників апарату президії в.о. президента НАПрН України ОСОБА_3 видав 31.10.2022 розпорядження № 221 про тимчасову (з 01.11.2022 року по 31.03.2023 року) зміну робочого часу з 8.00 год. до 16.00 год. та про надання дозволу працівникам апарату Президії приймати їжу на робочому місці.
Вказані зміни режиму роботи відбулись без внесення змін до нормативних актів Президії НАПрН України, але за ініціативи трудового колективу апарату Президії. 
Згідно зі статтею 22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
Колегія суддів враховує пояснення позивача про те, що при нарахуванні заробітної плати працівникам з 01.11.2022 по 31.03.2023, останнім враховувались результати виконання посадових обов`язків, а не відпрацьований час, що не суперечить положенням статті 56 КЗпП України.
З огляду на вказане, оскільки розпорядження в.о. президента НАПрН України ОСОБА_3 не погіршувало умови оплати праці працівників апарату Президії НАПрН України, а при нарахуванні заробітної плати працівникам з 01.11.2022 по 31.03.2023 бралися до уваги результати виконання посадових обов`язків, а не фактично відпрацьований час, колегія суддів дійшла висновку, що виплата заробітної плати працівникам апарату позивача у спірний період у повному обсязі відповідала приписам статті 56 КЗпП України та статті 22 Закону України «Про оплату праці».
В свою чергу, відповідачем не здійснено аналіз конкретних результатів діяльності працівників позивача у період аудиту та не наведено відповідних доводів у спірному звіті.
Колегія суддів відхиляє доводи Держаудитслужби про те, що НАПрН не надавались до аудиту відомості про запровадження дистанційного режиму праці і тд, за їх необґрунтованістю, оскільки про зазначені обставини було повідомлено у зауваженнях-коментарях у вигляді порівняльної таблиці до проекту аудиторського звіту, надісланому відповідачу 26.01.2024 листом № 91.
Щодо відсутності письмових договорів про дистанційний режим праці, суд апеляційної інстанції звертає увагу на приписи статті 60-2 КЗпП України, відповідно до яких, дистанційна робота може запроваджуватися наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу без обов`язкового укладення трудового договору про дистанційну роботу в письмовій формі. Відтак, оскільки укладення таких договорів не є обов`язковим, відповідно і їх надання до аудиту не може мати наслідком висновок про безпідставне використання коштів у сумі 589,1 тис. гривень.
З приводу неефективності видатків у сумі 76,76 тис. гривень через виконання радниками при дирекції (тарифний розряд 20-21) НДІ вивчення проблем злочинності імені ОСОБА_26 . Сташиса, НДІ інтелектуальної власності та ДНУ «Інститут інформації, безпеки і права» функцій головних наукових співробітників (тарифний розряд 19-20), колегія суддів зауважує, що порівняння вказаних посад у аудиторському звіті не можна вважати коректним, оскільки Держаудитслужбою наведено  посадові обов`язки лише радника при дирекції. 
При цьому, в аудиторському звіті в обґрунтування таких тверджень лише відображдено загальні фрази про наявність в наукових установах посад з аналогічними (типовими) функціями (заступники директора з наукової роботи, заступник директора з адміністративно-організаційної роботи/заступник директора з загальних питань, вчені секретарі), а належного порівняльного аналізу функцій кожної із зазначених посад з функціями радника не міститься, що не може вважатись обґрунтованим.
Щодо включення науково-дослідним інститутом правового забезпечення інноваційного розвитку НАПрН, незважаючи на відсутність власних приміщень, до штатного розпису посаду сторожа, на утримання якого використано коштів загального фонду у сумі  240,5 тис. гривень, колегія суддів зауважує, що чинне законодавство не містить будь-яких обмежень щодо можливості використання функцій сторожа на орендованих приміщеннях.
Так,  науково-дослідним інститутом правового забезпечення інноваційного розвитку НАПрН укладено договір оренди № 1 від 01.09.2011 року, за яким НДІ правового забезпечення інноваційного розвитку НАПрН України орендує у НДІ державного будівництва та місцевого самоврядування нежитлові приміщення загальною площею 354,7 кв. м., розташовані у підвалі (частина приміщень) та на третьому поверсі нежитлової будівлі № 80 по вулиці Чернишевській в місті Харкові.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» об`єкти майнового комплексу національних галузевих академій наук належать ним на праві господарського відання і передаються ними організаціям, що віднесені до відання національних галузевих академій наук, на праві оперативного управління з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» галузеві академії наук, яким державне майно передано в безстрокове безоплатне користування, виконують щодо цього майна зокрема функцію, передбачену пунктом 11 статті 6 цього Закону, а саме ведуть облік об`єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів.
Згідно з частиною третьою статті 3 статті 285 Господарського кодексу України, орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню.
Згідно зі статті 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» користувач зобов`язаний утримувати  пам`ятку в належному стані,  захищати  від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.
Відповідно до пункту 136 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Мінсоцпоітики України від 29.12.2004 року № 336, до завдань сторожа входить перевірка цілісності  об`єкта, що охороняється (замків та інших запірних пристроїв; наявність пломб; протипожежного інвентарю; справності сигналізації, телефонів, освітлення), разом з представником адміністрації або змінним сторожем.
Отже, НДІ правового забезпечення інноваційного розвитку був зобов`язаний берегти орендоване у НДІ державного будівництва та місцевого самоврядування зазначене нерухоме майно, яке є частиною пам`ятки культурної спадщини, запобігаючи його псуванню або пошкодженню. 
З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що включення до штатного розпису НДІ правового забезпечення інноваційного розвитку посади сторожа для виконання такого обов`язку із відповідними витратами на оплату його праці було виправданим. 
Щодо втрат НАПрН власних надходжень у сумі 271,7 тис. гривень та перекладання видатків  на загальний фонд державного бюджету через безоплатне надання підвідомчими науковими установами послуг з підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та в докторантурі протягом дослідженого періоду, варто вказати наступне.
Механізм підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та здобувачів наукового ступеня доктора наук (далі - здобувачі) визначено Порядком підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 р. № 261 (далі – Порядок № 261), в редакції, чинній станом на момент проведення спірного заходу з державного фінансового контролю.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 261 підготовка здобувачів поза аспірантурою (ад`юнктурою) - система організаційно-освітньо-наукового забезпечення підготовки здобувачів ступеня доктора філософії у закладі з метою набуття ними компетентностей і здобуття результатів навчання, визначених освітньо-науковою програмою на третьому (освітньо-науковому) рівні вищої освіти, без навчання в аспірантурі (ад`юнктурі) та без переривання трудової діяльності або під час перебування у творчій відпустці.
Пунктом 3 Порядку № 261 передбачено, що підготовка здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії здійснюється: в аспірантурі (ад`юнктурі) закладу за очною (денною, вечірньою) або заочною формою здобуття вищої освіти; поза аспірантурою (поза ад`юнктурою) у закладі.
Підготовка здобувачів наукового ступеня доктора наук здійснюється: в докторантурі закладу за очною (денною) формою підготовки; шляхом самостійної підготовки їх наукових досягнень до захисту.
Нормативний строк підготовки доктора філософії в аспірантурі (ад`юнктурі) незалежно від форми здобуття освіти становить чотири роки, а підготовки доктора наук у докторантурі - два роки.
Для врегулювання відносин між здобувачем та закладом укладається договір за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 34 Порядку № 261 особи, які професійно провадять наукову, науково-технічну або науково-педагогічну діяльність за основним місцем роботи, мають право здобувати вищу освіту ступеня доктора філософії поза аспірантурою (ад`юнктурою) у відповідному закладі вищої освіти (науковій установі) без переривання трудової діяльності або під час перебування у творчій відпустці.
Такі особи прикріплюються строком до п`яти років до закладу вищої освіти (наукової установи), що має ліцензію на провадження освітньої діяльності на третьому (освітньо-науковому) рівні вищої освіти за відповідною спеціальністю.
Здобуття вищої освіти ступеня доктора філософії поза аспірантурою (ад`юнктурою) передбачає повне та успішне виконання відповідної освітньо-наукової програми та навчального плану аспірантури (ад`юнктури) зазначеного закладу вищої освіти (наукової установи) згідно із затвердженими в установленому порядку індивідуальним навчальним планом та індивідуальним планом наукової роботи прикріпленої особи та публічний захист дисертації у спеціалізованій вченій раді.
Правила та процедури прикріплення до закладу вищої освіти (наукової установи) визначаються вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи).
Відповідно до пункту 35 Порядку № 261 навчання на третьому (освітньо-науковому) рівні вищої освіти осіб, які прикріплені до закладу вищої освіти (наукової установи) для реалізації свого права на здобуття вищої освіти ступеня доктора філософії поза аспірантурою (ад`юнктурою), а також їх наукове керівництво здійснюється за кошти відповідного закладу вищої освіти (наукової установи).
Особи, прикріплені до закладу вищої освіти (наукової установи) з метою здобуття вищої освіти ступеня доктора філософії поза аспірантурою (ад`юнктурою), мають всі права і обов`язки, визначені у пунктах 14-17 цього Порядку.
Таким чином, виходячи з приписів Порядку № 261, навчання на здобуття вищої освіти ступеня доктора філософії поза аспірантурою (ад`юнктурою), а також їх наукове керівництво здійснюється за кошти відповідного закладу вищої освіти (наукової установи), що свідчить про безпідставність доводів органу державного фінансового контролю про необхідність надання таких послуг виключно на платній основі.
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про безпідставний вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог, оскільки позивачем звіт Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 оскаржується у повному обсязі, а тому і оцінку йому надається загалом.
Варто зауважити, що відповідно до частини 1, абзаців 1, 2 частини 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що викладені у спірному звіті твердження про нераціональне та безрезультативне використання НАПрН бюджетних коштів загалом на суму 157,3 млн. грн. базуються виключно на припущеннях та не підтверджені належними, достатніми та достовірними доказами, а відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення, колегія суддів погоджується із доводами суду першої інстанції про неправомірність звіту Державної аудиторської служби України від 22.02.2024 року № 000300-20/6 та наявність підстав для його скасування.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статті 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -.

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної аудиторської служби України - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 по справі № 520/7216/24 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	Я.М. Макаренко    С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено та підписано  06.08.2025 року