Дата документу 25.06.2025 Справа № 335/5124/24

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 335/5124/24                                                  Пр. № 22-ц/807/67/25	Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов А.В. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2025 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Кочеткової І.В., Онищенка Е.А.
за участі секретаря                                        Камалової В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Орджонікідзевського (нова назва – Вознесенівського) районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІДЕЯ БАНК», правонаступником якого є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Хохлов Кирило Костянтинович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с.2-4), в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 18.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за №31085 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ІДЕЯ БАНК» заборгованості за договором кредиту та страхування №М02.00405.006333372 від 07.02.2020 та плати за вчинення виконавчого напису на загальну суму 380128,55 грн. таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що виконавчий напис перебуває на виконанні у приватного виконавця Хохлова К.К., ВП 64208222., та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав. Умовою вчинення виконавчого напису нотаріуса згідно ст.88 ЗУ «про нотаріат» є безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. У порушення п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, письмова вимога про усунення порушень перед вчиненням напису, йому не направлялась. Крім того, кредитний договір при укладенні нотаріально посвідчений не був, що виключає можливість вчинення на ньому виконавчого напису. Зазначені обставини свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, та вказують на наявність спору, який може бути вирішений лише в судовому порядку. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови КМУ №662 від 26.11.2014 р. визнано нечинним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин» а відтак, Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Зазначена постанова набула законної сили (постанова Верховного суду від 12.03.2020 №757/24703/18-ц). 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Воробйова А.В.(т.с. 1 а.с.15). Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с.16)провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2024 року (т.с. 1 а.с. 73-76) в задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1  у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с.98-102) просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В автоматизованому порядку 10.09.2024 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В., та Подліянову Г.С.(тс. 1 а.с.86). Ухвалою апеляційного суду від 22.08.2024 року (тс. 1 а.с.87) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 10.09.2024 року (т.с. 1 а.с.90). В автоматизованому порядку 11.09.2024 року суддею Бєлкою В.Ю. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 1 а.с.91-92). Ухвалою апеляційного суду скаргу апелянта залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (т.с. 1 а.с.93), які було усунуто у встановлений апеляційним судом строк 19.09.2024 (т.с. 1 а.с.95). В автоматизованому порядку 30.09.2024 року суддями Кочетковою І.В. та Онищенко Е.А. (т.с. 1 а.с.97-98) у цій справі замінено суддів Бєлку В.Ю. (звільнення у відставку, рішення ВРП від 24.09.2024 року) та ОСОБА_2 (тривала відпустка). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 30.09.2024 року (т.с. 1 а.с.99-100), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с. 1 а.с.101), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та загального штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.
Оскільки копія ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у цій справі, яка направлялась на ім`я третьої особи у цій справі – приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. двічі повернулась на адресу апеляційного суду без вручення з відмітками поштового відділення «адресат відсутній» (т.с. 1 а.с. 111-115, 117-121) апеляційним судом в порядку ст. 12 ч. 5, 81 ч. 7 ЦПК України було встановлено (Інтернет – загальний доступ ст. 82 ч. 3 ЦПК України), що наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2021 року № 4722/5 (копія т.с. 1 а.с. 130-131) свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 30.11.2009 року № 7921 на ім`я ОСОБА_3 , анульовано, інформація щодо такого нотаріусу у Єдиному реєстрі нотаріусів відсутня, також, вищезазначеним наказом відповідно до ст. 30-1 Закону приватного нотаріуса Остапенка Є.М. зобов`язано протягом місяця передати документи нотаріального діловодства та архіву до Київського обласного державного нотаріального архіву (інформація Міністерства юстиції України – т.с. 1 а.с. 130-131).
Відповідач (АТ «ІДЕЯ БАНК») через свого представника подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (т.с. 1 а.с.122-128), в якому у тому числі зазначав, що договором факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023 року право вимоги до  ОСОБА_1  за вищезазначеним кредитним договором було передано ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРНГ» (ЄДРПОУ 41586256, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, отриманий апеляційним судом в порядку ст. ст. 12 ч. 5, 81 ч. 7 ЦПК України – т.с. 1 а.с. 132- 134), Банком надано всі докази, що підтверджують перехід права вимоги до ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», будь – хто із сторін не обмежений звернутись з вимогами про заміну сторони у виконавчому провадженні, просив розглядати дану справу апеляційним судом за відсутності представника Банку. 
Інші учасники цієї справи своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі не скористались. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Хохлов К.К. надав апеляційному суду письмові пояснення (т.с. 1 а.с. 135-137), за змістом яких: «…На виконання перебуває виконавче провадження № 64208222 з примусового виконання виконавчого напису № 31085 від 18.12.20220 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ІДЕЯ БАНК» грошових коштів в розмірі 380128,55 грн. Станом на 14.01.2025 року стягувачем у виконавчому провадженні є АТ «ІДЕЯ БАНК»…».
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 15.01.2025 року (т.с. 1 а.с. 138), був відкладений за відсутності всіх повідомлених апеляційним судом з додержанням вимог ЦПК України учасників цієї справи через залучення у цій справі ухвалою (т.с. 1 ас. 144-146) ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» (ЄДРПОУ 41586256, адреса: 04071 м. Київ вул. Набережно- Лугова б. 8) в якості правонаступника відповідача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІДЕЯ БАНК» (ЄДРПОУ 19390819), роз`яснено правонаступнику відповідача його право надати апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі протягом 15-днів з дня отримання копії цієї ухвали; витребувано у Київського державного нотаріального архіву належним чином завірені копії: - виконавчого напису № №31085, вчиненого 18.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ІДЕЯ БАНК» заборгованості за договором кредиту та страхування №М02.00405.006333372 від 07.02.2020за період з 08.10.2020 року по 04.11.2020 року у розмірі: 231830,54 грн. строковий основний борг, 68167,46 грн. – прострочений основний борг, 29785,68 грн. – прострочені проценти, 4949,97 грн. строкова плата за обслуговування кредиту, 39599,76 грн. – прострочена плата за обслуговування кредиту, 1900,00 грн. – плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 380128,55 грн. - та всіх документів, які стали підставою для вчинення вказаного виконавчого напису приватним нотаріусом, для долучення до матеріалів цієї справи.
На виконання вказаної ухвали Київським державним нотаріальним архівом було надано відповідь (т.с. 1 а.с. 156-157), за змістом якої: «…. Станом на 04.02.2025 року архів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. на відповідальне державне зберігання до Київського державного нотаріального архіву не переданий…».
Запитом апеляційного суду (т.с. 1 а.с. 158) у Центральному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Київ) витребувано інформацію про те, у кого саме і де саме на теперішній час апеляційний суд може отримати належним чином завірені копії: - виконавчого напису № №31085, вчиненого 18.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ІДЕЯ БАНК» заборгованості за договором кредиту та страхування №М02.00405.006333372 від 07.02.2020за період з 08.10.2020 року по 04.11.2020 року у розмірі: 231830,54 грн. строковий основний борг, 68167,46 грн. – прострочений основний борг, 29785,68 грн. – прострочені проценти, 4949,97 грн. строкова плата за обслуговування кредиту, 39599,76 грн. – прострочена плата за обслуговування кредиту, 1900,00 грн. – плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 380128,55 грн. - та всіх документів, які стали підставою для вчинення вказаного виконавчого напису приватним нотаріусом, для долучення до матеріалів справи ЄУН 335/5124/24
У період з 17.02.2025 року по 03.03.2025 року включно суддя-доповідач перебувала у відпустці (довідка т.с. 1 а.с. 160). На виконання вищезазначеного запиту була надана апеляційному суду інформація Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) (т.с. 1 а.с. 163-165-172), за змістом якої: «…надати інформацію не вбачається можливим. Передача документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Остапенка Є.М. до Київського державного нотаріального перебуває на контролі Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ)…».
ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» надало апеляційному суду письмові пояснення у цій справі із додатками (т.с. 1 а.с. 178-200), в яких просило залучити до участі у цій справі як правонаступника ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ», яке на підставі договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023 року набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вищезазначеним кредитним договором в межах спірних правовідносини.
У судовому засіданні 30.04.2024 року (т.с. 1 а.с. 202) за відсутності всіх повідомлених апеляційним судом з додержанням вимог ЦПК України учасників цієї справи апеляційним ухвалою (т.с. 1 а.с. 203-205) залучено у цій справі ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ 39992082, адреса: 04071 м. Київ вул. Набережно - Лугова б. 8) в якості правонаступника відповідача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІДЕЯ БАНК» (ЄДРПОУ 19390819), правонаступником якого є ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», роз`яснено правонаступнику відповідача його право надати апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі протягом 15-днів з дня отримання копії цієї ухвали; розгляд цієї справи відкладено.
ТОВ «ФК» «ПРОФІТ КАПІТАЛ» надало апеляційному суду письмові пояснення у цій справі із додатками (т.с. 1 а.с.218-228), в яких просило розглядати дану справу за відсутності його представника (т.с. 1 а.с. 221) та повідомило апеляційному суду таке: «…матеріали кредитної справи, включаючи копії зазначеного кредитного договору, додатків до нього, документи, що підтверджують стан виконання зобов`язань боржника, а також виконавчий напис приватного нотаріуса, ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» не були передані та фактично не отримані. …умовами укладеного договору факторингу не передбачено обов`язку сторони, що відступає право вимоги, передавати виконавчий напис нотаріуса або окремо погоджувати порядок звернення стягнення за таким написом. У зв`язку з цим, ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» не володіє вказаним виконавчим написом та не має можливості надати його суду для оцінки, що підтверджує неможливість перевірки обґрунтованості вимог позивача у повному обсязі…».
У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи з додержанням вимог ЦПК України (т.с. 1 а.с.229-251) всі учасники цієї справи в черговий раз не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали. 
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: вищезазначену заяву у вищезазначених письмових поясненнях ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились.
В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді – доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України). 
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.
В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови. 
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу. 
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст. ст. 5, 12 - 13, 51, 81 - 82, 133, 141, 142, 206, 259, 263-265 ЦПК України та виходив із такого.
Судом встановлено, що 07.02.2020 року між ОСОБА_1 та АТ «ІДЕЯ БАНК» було укладено договір № М02.00405.006333372, згідно п. 1.2 якого Банк надав Позичальнику кредит для власних потреб (грошові кошти) в сумі 299998,00 грн., а Позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. 
18.12.2020 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за №31085 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за договором кредиту та страхування №М02.00405.006333372 від 07.02.2020 та плати за вчинення виконавчого напису на загальну суму 380128,55 грн.
Постановою приватного виконавця Хохлова К.К. від 19.01.2021 року про відкриття виконавчого провадження, відкрито виконавче провадження №64208222 на підставі виконавчого напису №31085 виданий 18.12.2020 року приватним нотаріусом КМНО Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» на загальну суму 380128,55 грн.. 
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 свої доводи зводив до того, що зазначений виконавчий напис вчинений з порушенням норм діючого законодавства, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, також приватним нотаріусом при вчиненні таких не перевірено безспірність заборгованості, не перевірено доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про виконання зобов`язань за кредитним договором, тому наявні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (тут і далі у редакції, чинній на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.
У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172».
У постанові від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».
У постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18), від 09.02.2022 у справі №547/210/20 (провадження №61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18).
Як встановлено з матеріалів справи, звертаючись до суду із позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 визначив відповідачем АТ «ІДЕЯ БАНК». У подальшому, після відкриття провадження у справі представник відповідача АТ «ІДЕЯ БАНК» подав до суду відзив на позовну заяву в якому повідомив, що у кредитному договорі №М02.00405.006333372 від 07.02.2020 р. відбулася заміна кредитора з АТ «ІДЕЯ БАНК» на ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ».
Відповідно до долучених представником відповідача до відзиву на позовну заяву документів, 19.12.2023 року АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» уклали договір факторингу №19/12-2023, згідно якого Клієнт передає (відступає) Фактору свої права вимоги, а Фактор набуває права вимоги Клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед Клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами, та після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з Додатком №3 до Договору Факторингу Додатку №1 №19/12-2023 від 19.12.2023, право вимоги до ОСОБА_1 , що виникло на підставі Кредитного договору. Таким чином, по Кредитному договору відбулась заміна кредитора з АТ «ІДЕЯ БАНК» на ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ». 
Частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. При цьому, у статті 517 Цивільного кодексу України не визначений виключний перелік документів, які засвідчують права, що передаються, а тому залежно від особливостей конкретних правовідносин таким документом може бути і сам договір, який підтверджує факт виникнення та існування зобов`язальних відносин.
Згідно із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 20.11.2013 (справа № 6-122 цс 13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 378 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Такий правовий висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №346/1305/19, провадження № 14-181 цс 20.
Так, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача АТ «ІДЕЯ БАНК» долучено до матеріалів справи повний текст договору факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023, згідно якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» набуло статусу кредитора по відношенню, зокрема, до позивача ОСОБА_1 . Разом з цим, у поданій відповіді на відзив позивач повідомив, що вважає належним відповідачем саме АТ «ІДЕЯ БАНК», та ставить під сумнів укладення договору факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023.
Щодо таких доводів представника позивача, суд першої інстанції звернув увагу, що у статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення. Поряд з цим, будь яких обставин, за яких правомірність правочину про відступлення права вимоги, на підставі якого відбувся перехід права вимоги від АТ «ІДЕЯ БАНК» до ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», судом першої інстанції не встановлено.
В свою чергу, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 14.08.2019 у справі №519/77/18 (провадження № 61-10311св19) та від 15.04.2020 у справі №474/106/18 (провадження № 61-13847св19).
Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Зазначене узгоджується із висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі №200/3452/17.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц та від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц).
Таким чином, враховуючи те, що право вимоги за кредитним договором № М02.00405.006333372 від 07.02.2020 р. перейшли від АТ «ІДЕЯ БАНК» до ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» згідно договору факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023, а ОСОБА_1 відповідачем за позовом зазначив АТ «ІДЕЯ БАНК», суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «ІДЕЯ БАНК» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити. При цьому, суд першої інстанції роз`яснив позивачу, що останній вправі звернутися до суду з відповідними вимогами, визначивши належний суб`єктний склад спору, тобто до належного відповідача. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.  Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  1) у разі задоволення позову - на відповідача;  2) у разі відмови в позові - на позивача;  3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову необхідно залишити за позивачем.
Проте із таким висновком суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.
Так, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції за вищезазначеним позовом позивача у цій справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (через малозначність спору та справи – п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України - ухвала від 10 травня 2024 року – т.с. 1 а.с. 16-17), хоча мало бути відкрито провадження за правилами загального.
Проте, дана справа не підпадала під п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України взагалі (малозначні справи залежно від ціни позову), оскільки позивачем у цій справі за його вищезазначеним позовом взагалі не заявлялись майнові вимоги, які мають ціну позову, а лише – немайнові – про визнання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.    
Ця обов`язкова підстава для скасування судового рішення у цій справі в силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України має застосовуватись апеляційним судом незалежно від того, що апелянт - позивач ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу у цій справі такою підставою не обґрунтовував. 
Так як в силу вимог ст. 376 ч. 3 п. 7 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо…суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Також, помилковим є висновок суду першої інстанції у цій справі про відмову у задоволенні вищезазначеного позову позивача ОСОБА_1 через неналежність відповідача АТ «ІДЕЯ БАНК». 
Оскільки, суд першої інстанції в силу вимог ст. 55 ЦПК України мав вирішити питання про залучення у цій справі правонаступника АТ «ІДЕЯ БАНК», як відповідача, та розглядати вищезазначений позов позивача вже з правонаступником Банку саме по суті.
Так як, в силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
При цьому, апеляційним судом встановлено, що:
- відповідно до договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023 року, укладеного між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» ще 19.12.2023 року (т.с. 1 а.с. 34-39) перейшло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором № М02.00405.006333372 від 07.02.2022 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 на загальну суму заборгованості 665560,65 грн., з яких: сума кредиту 299998,00 грн., заборгованість за основним боргом станом на 19.12.2023 року 299998,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями станом на 19.12.2023 року – 365562,65 грн., належним доказом останнього у цій справі є у тому числі Реєстр боржників № 3 (Витяг з Додатку № 1 до Договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023 року – т.с. 1 а.с. 34);
- у подальшому відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023 року, укладеного між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ 39992082) із відповідними додатками до нього ще 22.12.2023 року (т.с. 1 а.с.184-196) перейшло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором №М02.00405.006333372 від 07.02.2022 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 на загальну суму заборгованості 665560,65 грн., з яких: сума кредиту 299998,00 грн., заборгованість за основним боргом станом на 19.12.2023 року 299998,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями станом на 19.12.2023 року – 365562,65 грн., належним доказом останнього у цій справі є у тому числі Реєстр боржників до цього договору (т.с. 1 а.с. 193-195).
«Належний відповідач» та «правонаступник відповідача» не є тотожними поняттями. 
Дійсно, в силу вимог ст. 51 ч. 2 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд …за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем…і апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 такого клопотання у суді першої інстанції дійсно не заявляв. 
Проте, відповідно до ст. 55 ч. 1 ЦПК України у разі…заміни кредитора … у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії судового процесу…».
За приписами ст. ст. 15 - 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, що передбачено п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат». Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 282/20595.
Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» у вищезазначеному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів був виключений лише на підставі постанови КМУ № 480 від 19.04.2022 року, а виконавчий напис нотаріуса, що оспорюється у цій справі позивачем, був вчинений раніше 18.12.2020 року, тому доводи позивача у цій справі саме в частині того, що вищезазначений виконавчий напис про стягнення заборгованості з боржника на користь кредитора міг здійснюватись лише за нотаріально посвідченим договором, а вищезазначений кредитний договір сторін до таких не належить, не ґрунтуються на законі, в редакції на час вчинення вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса. 
Разом із цим, в іншій частині доводи позивача про наявність підстав для визнання вищезазначеного виконавчого напису нотаріусом таким, що не підлягає виконанню, ґрунтуються на законі та є обґрунтованими.
Оскільки, судом апеляційної інстанції встановлено, що АТ «ІДЕЯ БАНК» та його правонаступники у цій справі: спочатку ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», потім ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» не надали апеляційному суду доказів надання АТ «ІДЕЯ БАНК» із заявою про вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. всіх документів, передбачених п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. 
Хоча, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5, 81. Ч. 7 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача. Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Так, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, стороною відповідача (кредитора) апеляційному суду не надані, та зокрема, що ОСОБА_1 . Банком перед вчиненням вищезазначеного виконавчого напису нотаріусом 18.12.2020 року вручалась під особистий підпис чи надсилалась будь-яка письмова вимога на вищезазначену суму заборгованості, яка дійсно була заявлена в межах строку позовної давності, за вищезазначеним кредитним договором, ОСОБА_1 останню отримав, не виконав у встановлений Банком строк, тобто погодився з цією сумою заборгованості і тому остання стала безспірною (підпис  ОСОБА_1  про це на будь-якому документі Банку; копії рекомендованого листа Банку з описом про направлення цієї письмової вимоги на ім`я боржника  ОСОБА_1  та поштове повідомлення про вручення цієї вимоги останньому тощо). 
Документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, за вищезазначеним виконавчим написом нотаріуса від 18.12.2020 року боржника ОСОБА_1 перед Банком не може бути сам по собі наданий лише Банком та лише суду першої інстанції у цій справі вибірковий документ до відзиву Банку на вищезазначений позов позивача ОСОБА_4 у цій справі (т.с. 1 а.с. 26-44), а саме: єдиний документ - оригінал детального розрахунку заборгованості по кредитному договору № М02.00405.006333372 від 07.02.2020 року (т.с. 1 а.с. 32) без надання Банком належних допустимих доказів того, що саме останній надавався нотаріусу ОСОБА_3 до видачі ним вищезазначеного виконавчого напису 18.12.2020 року (відмітка нотаріуса на цьому розрахунку тощо), а перед цим він також вручався під особистий підпис чи надсилався боржнику ОСОБА_1 разом із вимогою погасити вищезазначену заборгованість у будь-якій строк (рекомендований лист з описом та повідомлення поштового відділення про вручення останніх  ОСОБА_1 ).
Оскільки, решта додатків до відзиву Банку у суді першої інстанції у цій справі (докази отримання ухвали суду першої інстанції у цій справі від 10.05.2024 року, копія договору факторингу від 19.12.2023 року та витягу з додатку до цього договору від 19.12.2023 року, копія довіреності представника Банку від 24.04.2024 року – т.с. 1 а.с. 33-39) взагалі складені датами після вчинення 18.12.2020 року вищезазначеного виконавчого нотаріуса, нотаріусу Банком не надавались і не могли надаватись, а тому не можуть спростовувати і не спростовують обґрунтованість вищезазначеного позову позивача ОСОБА_1 у цій справі. 
Також, апеляційний суд у цій справі був позбавлений можливості в силу вищезазначених встановлених апеляційним судом обставин цієї справи (анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі наказу 31.12.2021 року № 1920/6 та не передача цим нотаріусом документів нотаріального діловодства та архіву до Київського державного нотаріального архіву – інформація надана на численні запити апеляційного суду у цій справі в порядку ст. 12 ч. 5 ст. 81 ч. 7 ЦПК України - т.с. 1 а.с. 171-171 зворот) самостійно безпосередньо у цій справі пересвідчитись, що документи, які були подані приватному нотаріусу Банком для вчинення вищезазначеного виконавчого напису відносно заборгованості ОСОБА_1 за вищезазначеним кредитним договором, відповідають вимогам Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 282/20595. 
Хоча, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування сторони кредитора (Банку та його правонаступників), передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Банк та його правонаступники не надали суду у цій справі належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача, та, відповідно, у спростування останнього у цій справі. 
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.
За таких обставин, апеляційну скаргу  ОСОБА_1  слід задовольнити, рішення Орджонікідзевського (надалі – Вознесенівського) районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2024 року у цій справі слід скасувати; ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови; позов задовольнити; визнати виконавчий напис, вчинений 18.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за №31085 про стягнення з ОСОБА_1  на користь АТ «ІДЕЯ БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ», заборгованості за договором кредиту та страхування №М02.00405.006333372 від 07.02.2020 та плати за вчинення виконавчого напису на загальну суму 380128,55 грн. таким, що не підлягає виконанню.
Крім того, в силу вимог ст. 133, 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги та позову позивача у цій справі при вищевикладених обставинах, з ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ», як правонаступника АТ «ІДЕЯ БАНК», на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору 3028,00 грн. (розрахунок: судовий збір за позовну заяву у суді першої інстанції у розмірі 1211,20 грн. (т.с. 1 а.с. 1) + судовий збір за апеляційну скаргу в апеляційному суді 1816,80 грн. (т.с. 1 а.с. 82).
Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Орджонікідзевського (надалі – Вознесенівського) районного суду м. Запоріжжя від 17 липня 2024 року у цій справі скасувати. 
Ухвалити у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову).
Позов задовольнити.
Визнати виконавчий напис, вчинений 18.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за №31085 про стягнення з ОСОБА_1  (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІДЕЯ БАНК» (ЄДРПОУ 19390819), правонаступником якого є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ 39992082), заборгованості за договором кредиту та страхування №М02.00405.006333372 від 07.02.2020 та плати за вчинення виконавчого напису на загальну суму 380128,55 грн. таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ 39992082), як правонаступника АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІДЕЯ БАНК» (ЄДРПОУ 19390819), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору 3028,00 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 02.07.2025 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кочеткова І.В.	Онищенко Е.А.