ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2025                                                  м. Дніпро                        Справа № 910/5887/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Паруснікова Ю.Б.,
суддів: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г., 
секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Сідлецького Андрія Валерійовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 у справі № 910/5887/24 (суддя Бєлік В.Г.), повний текст рішення складено 12.12.2024 
за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен», м. Київ 
до фізичної особи-підприємця Сідлецького Андрія Валерійовича, с. Маяк, Криворізького району, Дніпропетровської області 
про стягнення заборгованості за договором поставки на загальну суму 595190,28 грн, - 
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

13.05.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява за позовом КП «Київський метрополітен» (далі - позивач) до фізичної особи-підприємця Сідлецького Андрія Валерійовича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № 301-П-23 від 19.07.2023 на загальну суму 595190,28 грн, з яких: основна заборгованість у сумі 404300,00 грн, інфляційні нарахування у сумі 9794,99 грн, 3% річних у сумі 5936,58 грн, штраф за період прострочення у сумі 111338,00 грн, 7% штраф у сумі 43540,00 грн, витрати за тимчасове зберігання товару на території покупця у сумі 20280,71 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2024 позовну заяву з додатками, на підставі ст.ст. 31, 234 ГПК України направлено до Господарського суду Дніпропетровської області за територіальною підсудністю.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 позовні вимоги задоволено частково. 
Стягнуто з ФОП Сідлецького Андрія Валерійовича на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» основний борг у сумі 404300,00 грн., інфляційні нарахування у сумі 9794,99 грн, 3% річних у сумі 5936,58 грн., штраф за період прострочення у сумі 111338,00 грн, 7% штраф у сумі 43540,00 грн, а також витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 8623,64 грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував та неправильно оцінив обставини справи, що призвело до помилкового висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо повернення передоплати, стягнення штрафних санкцій та інших сум.
Скаржник вказує, що товар (протипожежні двері, люки та ворота) був фактично поставлений позивачу в повному обсязі до граничного строку, визначеного договором, із затримкою лише на 11 календарних днів щодо проміжного строку, передбаченого п. 5.2. договору, але у межах кінцевого строку поставки за п. 5.1. договору. Поставка була здійснена з урахуванням специфікацій та з попереднім погодженням із представником замовника, що підтверджується листуванням та аудіозаписами. Якість товару відповідає технічним вимогам договору та супроводжується відповідною документацією (техпаспортами та сертифікатами). Всі претензії щодо неякісності товару, за твердженням відповідача, безпідставні, оскільки зауваження стосувалися лише габаритних розмірів, які були погоджені із представником позивача у процесі виготовлення.
Також, відповідач зазначає, що позивач не здійснював одностороннього розірвання договору у встановленому порядку та не вимагав офіційно повернення передоплати до моменту звернення до суду, а навпаки – була досягнута домовленість про повернення товару для приведення його до бажаних розмірів із подальшою поставкою. Свої зобов`язання у цьому напрямку відповідач почав виконувати, однак позивач в односторонньому порядку відмовився від досягнутих домовленостей та звернувся до суду. Отже, твердження про відмову позивача від договору та про підстави для повернення передоплати є безпідставними.
Крім того, скаржник вказує, що заявлені та стягнуті судом штрафні санкції у розмірі понад 150 тис. грн є явно надмірними та неспівмірними із характером порушення зобов`язань, відсутністю шкоди чи збитків для позивача, та мають бути зменшені відповідно до ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України. Прострочення поставки було незначним, продукція була виготовлена належним чином, а поведінка скаржника свідчить про добросовісне намагання вирішити ситуацію мирним шляхом.
З огляду на викладене, апелянт просить апеляційний суд скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову в позові повністю, або ж істотно зменшити розмір стягнених штрафних санкцій.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу у справі № 910/5887/24 КП «Київський метрополітен» просить залишити без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2024, а апеляційну скаргу ФОП Сідлецького Андрія Валерійовича – без задоволення. На думку позивача, рішення першої інстанції ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а доводи апелянта є безпідставними.
Позивач наголошує, що строк поставки товару був чітко визначений у п. 5.2. договору – 60 календарних днів з моменту здійснення передоплати, а не до дати, визначеної у п. 5.1., який встановлював лише граничний термін виконання договору. Оскільки товар поставлено із простроченням, у покупця виникло право на застосування передбачених договором санкцій.
Також зазначено, що замовлення на поставку товару було надіслано відповідачу офіційно, як на електронну пошту, так і поштою. Це підтверджується копією листа-замовлення, рахунком на оплату та платіжною інструкцією про перерахування попередньої оплати у сумі 404 300,00 грн.
У відзиві окрему увагу приділено якості поставленого товару, який, за результатами огляду та актів комісії, виявився з істотними недоліками: відсутні технологічні паспорти, маркування, виявлено невідповідність розмірів і конструктивних елементів умовам договору та вимогам ДСТУ. Навіть після пропозиції відповідача виправити дефекти шляхом встановлення доборів, дослідний зразок був визнаний таким, що не відповідає нормативним стандартам і вимогам технічної документації.
Позивач обґрунтовано повернув товар відповідачу відповідно до акту від 09.07.2024, а також у встановленому порядку направив вимоги про повернення попередньої оплати з урахуванням індексу інфляції, що спростовує твердження апелянта про відсутність належного повідомлення.
Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій, КП «Київський метрополітен» посилається на приписи ст. 625 ЦК України, ст. 218, 229 ГК України та відповідні положення договору. Вказано, що відповідач порушив грошове зобов`язання, тому зобов`язаний відшкодувати всі визначені законом та договором фінансові наслідки такого порушення.
Таким чином, у відзиві зазначено, що апеляційна скарга не містить достатніх правових підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, а висновки Господарського суду Дніпропетровської області є законними, обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Установлені судом першої інстанції обставини у справі № 910/5887/24 свідчать про те, що 19.07.2023 між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (далі – Покупець, Позивач) та фізичною особою-підприємцем Сідлецьким Андрієм Валерійовичем (далі – Постачальник, Відповідач) було укладено договір № 301-П-23 (далі – Договір), предметом якого була поставка протипожежних дверних блоків, люків та воріт відповідно до технічної Специфікації (Додаток № 1 до Договору) (п. 1.1. розділу 1 Договору).
Згідно з п. 3.3. розділу 3 Договору, ціна Договору складала 622 000,00 грн без ПДВ. Відповідно до пп. 4.2. та 4.3. розділу 4, передбачалася попередня оплата у розмірі 65% вартості замовленої партії товару протягом 10 календарних днів після отримання рахунку-фактури, та остаточний розрахунок у розмірі 35% – протягом 10 календарних днів з дати підписання видаткової накладної.
Відповідно до п. 5.1., поставка товару здійснюється партіями на підставі окремого письмового замовлення Покупця, а за п. 5.2. – кожна партія повинна бути поставлена у строк до 60 календарних днів з дати здійснення попередньої оплати. Кінцевий строк виконання всіх зобов`язань – не пізніше 30 листопада 2024 року. Місце поставки визначене у п. 5.3. – склад Покупця за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 1-А.
Приймання товару, згідно з п. 2.5., здійснюється представниками обох сторін із застосуванням положень Інструкцій П-6 та П-7 з урахуванням пріоритету положень Договору.
У разі затримки поставки або її часткової відсутності передбачено штраф 0,1% вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за перевищення строку понад 30 днів – додатковий штраф у розмірі 7% (п. 7.2.). Якщо затримка перевищує один місяць, Покупець має право в односторонньому порядку припинити дію договору в частині непоставленого товару і вимагати повернення попередньої оплати з урахуванням індексу інфляції (п. 7.3.).
Фактично, 06.09.2023 Покупець направив замовлення, і того ж дня Відповідач надіслав рахунок № 73 (а. с. 37-41 т 1). 
11.09.2023 Позивач здійснив попередню оплату в сумі 404 300,00 грн, що становило 65% вартості договору (а. с. 42 т 1). 
22.11.2023 Постачальник поставив товар згідно видаткової накладної № 120 (а. с. 43-44 т 1). Однак під час приймання товару та перевірки його по кількості та якості (комплектності) комісією за участі представників обох сторін встановлено порушення п. 2.3. Специфікації (відсутність технологічних паспортів), відсутність маркування партій та серійних номерів, а також невідповідність однієї одиниці товару (відсутня серцевина, а. с. 45-47 т 1). 
Крім того, у подальшій перевірці було встановлено, що всі вироби мають зменшені габаритні розміри на 20– 40 мм, що перевищує допустимі відхилення згідно ДСТУ Б В.2.6-77-2009, а пакування товару не забезпечувало належного захисту від механічних пошкоджень (а. с. 48-49 т 1).
У зв`язку з зазначеним 27.11.2023 Покупець письмово запросив Постачальника на повторну перевірку товару, попередивши, що в разі неявки буде складено односторонній акт, який стане підставою для рекламації (відповідно до п. 6.2.3. Договору). 
30.11.2023 Відповідач листом вих. № 3011-01 повідомив Позивачу про відмову направляти представника і запропонував вести перемовини дистанційно. При цьому пояснив, що габаритні розміри виготовленого Товару виконано ним із чітким дотриманням технічних вимог та постійною комунікацією із відповідальною особою з боку покупця Єрміловим Д.І., з урахуванням розміру буд.прорізів, для встановлення в які вони призначені (п. 5.1.2. ДСТУ), з метою забезпечення можливості монтажу продукції за будь-яких непередбачуваних обставин. На підставі зазначеного, Відповідач просив Позивача розглянути можливість погодження прийняття поставленого 22.11.2023 Товару в повному обсязі, шляхом складання додаткової угоди на підставі виконаних виробником покращень, що не призвели до збільшення вартості Договору із висвітленням корекції фактичного розміру (а. с. 50 т 1).
30.11.2023 комісією Покупця було складено односторонній акт № 1, в якому зафіксовано вищезазначені істотні дефекти невідповідності Товару ДСТУ Б В.2.6.-77-2009 та умовам Договору, у зв`язку з чим Відповідачу повідомлено про неможливість прийняття товару за якістю та повернення Товару шляхом його заміни на якісний (а. с. 51-56 т 1).
14.12.2023 Позивач офіційно повідомив про повернення товару та вимогу  його заміни на якісний протягом 30 календарних днів, але не пізніше 15.01.2024   (а. с. 57-58 т 1).
28.12.2023 за вих. № 2812/2023 Відповідач запропонував усунути дефекти шляхом встановлення спеціальних доборів (а. с. 59-60 т 1). Покупець погодився на експериментальний монтаж доборів на одному виробі (лист від 24.01.2024 за вих. № 27/08-38, а. с. 61 т 1), який було здійснено 05.02.2024. Проте, за результатами огляду від 13.02.2024 комісія встановила, що зразок дверного блоку № 6799 також не відповідає вимогам ДСТУ Б В.2.6-77-2009 та паспорту на виріб (а. с. 63 т 1).
У зв`язку з невиконанням Постачальником зобов`язань та відсутністю заміни неякісного товару, Покупець листом від 23.03.2024 (№ 27/08-90) направив вимогу про повернення попередньої оплати з урахуванням індексу інфляції (відповідно до п. 7.3. Договору, а. с. 64-68 т 1).
03.05.2024 було направлено фінальну претензію, що містила вимогу про сплату: 404 300 грн – попередньої оплати; 9 794,99 грн – інфляційних нарахувань;  5 804,02 грн – 3 % річних (відповідно до ст. 625 ЦК України); 152 390 грн – штрафних санкцій за п. 7.2. Договору; 19 708,55 грн – компенсації витрат на тимчасове зберігання товару (а. с. 69-73 т 1).
Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів (ст. 11 ЦК України). Суб`єкти господарювання зобов`язані належно виконувати свої зобов`язання відповідно до закону та умов договору (ст. 509, 526 ЦК України;        ст. 173, 193 ГК України).
Договір поставки, укладений між сторонами, є різновидом договору купівлі-продажу, за яким постачальник зобов`язується передати товар у визначений строк, а покупець – прийняти та оплатити його (ст. 265 ГК України, ст. 712, 655 ЦК України). Предмет договору має відповідати умовам, погодженим сторонами (ст. 628 ЦК України), а обов`язок продавця передати товар вважається виконаним залежно від умов договору щодо місця передачі (ст. 664 ЦК України).
Невиконання або неналежне виконання зобов`язання – зокрема, поставка товару з істотними недоліками – вважається порушенням зобов`язання та тягне відповідні правові наслідки (ст. 610 ЦК України).
Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов укладеного між сторонами договору, на підставі листа-замовлення «Про поставку товару» від 06.09.2023 № 27/08-130, фізичною особою-підприємцем Сідлецьким А.В. було виставлено позивачу рахунок на оплату № 73 від 06.09.2023 за поставку на адресу місцезнаходження позивача протипожежних дверних блоків, люків та воріт.
Згідно з п. 4.2. договору, 11.09.2023 позивач здійснив попередню оплату в розмірі 65% від загальної вартості товару, що становить 404 300,00 грн, про що свідчить платіжна інструкція № 9370. Відповідно до п. 5.2. договору, поставка замовленої партії товару мала бути здійснена протягом 60 календарних днів з моменту отримання попередньої оплати, тобто до 10.11.2023 включно. Крім того, пунктом 5.1. договору встановлено граничний кінцевий термін поставки товару – до 30.11.2024.
18.11.2023 позивача листом № 1811/2023 було повідомлено про готовність товару та орієнтовну дату його поставки. 22.11.2023, відповідно до умов договору, позивачу було доставлено товар, що підтверджується актом приймання-передачі та видатковою накладною № 120 від 22.11.2023.
Того ж дня комісією у складі представників КП «Київський метрополітен» та представника відповідача Гацлана Г.Г. було складено акт приймання-передачі, в якому зафіксовано відсутність у всьому обсязі товару технологічного паспорту, що є порушенням пункту 2.3. додатку № 1 (Специфікація) до договору. Також в акті зафіксовано відсутність з 22 по 56 позиції номеру виробу та з 21 по 56 – номеру партії, а також зазначено, що товар загалом відповідає умовам договору, за винятком однієї одиниці, в якій відсутня серцевина.
Під час перевірки технічних і якісних характеристик товару, передбачених специфікацією до договору, в присутності представника відповідача виявлено невідповідність розмірів (ширини та довжини) всього обсягу поставленого товару, про що представника відповідача було повідомлено.
27.11.2023 КП «Київський метрополітен» надіслав відповідачу лист № 27/08-223 із вимогою направити 30.11.2023 за адресою: м. Київ, вул. Вінстона Черчилля, 1-а уповноваженого представника для повторної перевірки виявлених недоліків або заміни неякісного товару. У листі також зазначено, що в разі неявки представника, складений в односторонньому порядку акт про виявлені недоліки вважатиметься підставою для рекламації та застосування штрафних санкцій згідно з договором. До листа також було повернуто оригінал видаткової накладної № 120 від 22.11.2023, а товар залишено на тимчасовому зберіганні у позивача.
30.11.2023 відповідач листом № 3011-01 повідомив, що перемовини щодо прийняття товару здійснюватимуться в дистанційному форматі, без участі його представника.
23.07.2024 КП «Київський метрополітен» направив відповідачу лист-вимогу № 27/08-90 з вимогою повернути сплачену попередню оплату з урахуванням індексу інфляції у триденний строк, але не пізніше 29.03.2024.
Листування, долучене сторонами до матеріалів справи, свідчить про наявність спору щодо якості поставленого товару. Саме тому суд першої інстанції обґрунтовано надавав оцінку доводам сторін стосовно якості поставленого товару, оскільки предметом доказування у цій справі є факт виконання відповідачем обов`язку з поставки товару та прийняття його покупцем.
Станом на час розгляду справи відповідачем не надано належних і допустимих доказів прийняття товару позивачем. 
З огляду на порушення умов договору щодо строків поставки та якості товару, Позивач, керуючись п. 7.3. договору, відповідно до якого у разі прострочення поставки більш як на один місяць понад строк, визначений п. 5.2., має право на одностороннє припинення дії договору без компенсації збитків постачальника, а також п. 6.2.5. договору та ст. 678 ЦК України, направив відповідачу вимогу про повернення попередньої оплати з урахуванням інфляційного індексу.
Суд першої інстанції, оцінивши докази у сукупності, дійшов правильного висновку про істотне порушення відповідачем умов договору, що надає позивачу право відповідно до статей 662, 673, 678, 693 ЦК України та ст. 268 ГК України відмовитися від договору й вимагати повернення попередньої оплати. Суд також встановив, що станом на момент розгляду справи відповідачем не надано належних і допустимих доказів прийняття товару позивачем.
З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 404 300,00 грн визнана судом обґрунтованою, законною та такою, що підлягає задоволенню.
Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин, правової кваліфікації дій сторін та застосування норм матеріального права.
Щодо правомірності стягнення пені та штрафу.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість нарахування та стягнення з відповідача штрафу, передбаченого умовами договору, адже порушення Відповідачем умов договору щодо строків поставки є неналежним виконанням зобов`язання, що відповідно до ст. 610, 611 ЦК України та норм ГК України тягне за собою застосування відповідальності у вигляді неустойки.
Положення договору (п. 7.2.) прямо передбачають відповідальність постачальника у вигляді штрафу за кожен день затримки поставки, а також додаткового штрафу за прострочення понад 30 днів. 
Нараховані позивачем сум штрафу за період з 11.11.2023 по 07.05.2024 в розмірі 01% (111 338,00 грн) від суми непоставленого товару та штрафу в розмірі 7% (43 540,00 грн) від вартості непоставленого товару були перевірені судом, визнані арифметично вірними, такими, що відповідають умовам договору, та не спростовані скаржником.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про правомірність заявлених до стягнення сум штрафних санкцій та відсутність підстав для скасування рішення в цій частині.
Щодо стягнення 3% річним та інфляційних втрат. 
Апеляційний господарський суд, перевіривши правомірність нарахування 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про обґрунтованість відповідних вимог позивача.
Суд зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у разі прострочення грошового зобов`язання (в даному випадку — обов`язку відповідача повернути суму попередньої оплати за непоставлений товар) боржник зобов`язаний сплатити не лише основну суму боргу, а й компенсацію інфляційних втрат та 3% річних. Таке зобов`язання є грошовим, і на нього поширюється дія ст. 625 ЦК України, незалежно від вини боржника чи підстав невиконання.
Судом встановлено, що позивачем правомірно нараховано:
- 3% річних у розмірі 5 936,58 грн за період з 11.11.2023 по 07.05.2024;
- інфляційні втрати у сумі 9 794,99 грн за період з листопада 2023 року по березень 2024 року.
Розрахунки позивача визнані судом вірними та обґрунтованими, відповідачем не спростовані.
Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат і 3% річних задоволені, як такі, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства та підтверджуються матеріалами справи.
Щодо обґрунтованості висновків суду першої інстанції та належного застосування норм матеріального і процесуального права. 
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні матеріалів справи, з урахуванням належним чином поданих доказів, у тому числі договірних положень, акту приймання-передачі, листування сторін, технічної документації, а також пояснень представників сторін.
Суд правильно застосував положення ст. 193, 202, 525, 530, 610, 612, 653 ЦК України, ст. 188, 232, 233, 235, 236 ГК України, що регулюють порядок виконання зобов`язань, відповідальність за їх порушення та наслідки односторонньої відмови від договору у випадку неналежного виконання.
Посилання апелянта на незначне перевищення проміжного строку поставки (11 днів) є безпідставним, оскільки:
- договір розмежовує проміжний строк (п. 5.2.) і кінцевий строк (п. 5.1.), при цьому недотримання проміжного строку є порушенням договірних зобов`язань, яке породжує право замовника на застосування санкцій;
- апелянтом не доведено належними доказами факту узгодження зміщення строків із замовником у передбаченому договором порядку. Наявне листування та аудіозаписи, на які посилається Відповідач, не мають належної доказової сили, оскільки не підтверджені належним чином та не надають однозначного підтвердження погодження нових строків поставки;
- поставка продукції у строки, що не відповідають технічному завданню           (у тому числі з порушенням габаритних параметрів, погоджених у Специфікації – Додаток 1 до Договору), не може вважатися належним виконанням зобов`язання.
Щодо якості поставленої продукції. Доводи апелянта про відповідність продукції умовам договору є спростованими в ході розгляду справи у суді першої інстанції, зокрема:
- документація до продукції не містила підтвердження відповідності фактичних характеристик замовленим габаритам;
- зауваження щодо розмірів були принциповими для замовника та прямо впливали на можливість її використання за призначенням (монтаж у визначених проектом отворах);
- погодження відхилень від технічних параметрів представником Позивача апелянтом не доведене належними засобами доказування.
Посилання апелянта на відсутність офіційної відмови від договору є юридично нікчемним, оскільки:
- позивач використав своє право на відмову від договору у зв`язку з істотним порушенням строків і неналежною якістю поставки, що відповідає положенням   ст. 652 та 653 ЦК України;
- повернення передоплати є логічним наслідком припинення зобов`язання, яке не було виконане належним чином (неналежна поставка прирівнюється до її відсутності); 
- заявлена апелянтом «домовленість» про доопрацювання товару є лише протоколом намірів, а не юридично зобов`язуючим актом, і не виключає права замовника відмовитись від договору за наявності правових підстав.
Доводи про надмірність санкцій не підтверджені жодними належними доказами. Прості твердження про «незначність порушення» не мають правового значення за наявності умов договору про відповідальність у фіксованих розмірах. 
Крім того:
- відсутність прямої шкоди не виключає можливість нарахування неустойки;
- зменшення розміру неустойки можливе лише за наявності виняткових обставин, яких апелянт не навів.
Факт спроб вирішити спір «мирним шляхом» не звільняє сторону договору від відповідальності за порушення.
Добросовісність має оцінюватися у контексті дотримання договірних умов, яких апелянт систематично не дотримувався (терміни, якість, технічні характеристики), що й призвело до правомірного розірвання договору та подання позову.
При цьому колегія суддів враховує також той факт, що на момент ухвалення рішення місцевим господарським судом у даній справі договірне зобов`язання щодо поставки товару належної якості Відповідачем не було виконане.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, є безпідставними, ґрунтуються на хибному тлумаченні договірних положень і не підтверджені належними доказами.
Відповідно, підстав для скасування або зміни рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 по даній справі не вбачається.

6. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд, здійснивши апеляційний перегляд справи у межах доводів апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, встановив, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, підтверджуються належними і допустимими доказами, які були всебічно, повно та об`єктивно досліджені, а правова оцінка цих обставин відповідає вимогам чинного законодавства.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.
Апеляційну скаргу ФОП Сідлецького Андрія Валерійовича слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 у справі № 910/5887/24, яке відповідає вимогам ст. 236 ГПК України, ухвалене з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до ст. 275, 276 ГПК України – залишити без змін.

7. Розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника по справі – ФОП Сідлецького Андрія Валерійовича.

Керуючись ст. ст. 275 – 282 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Сідлецького Андрія Валерійовича – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2024 у справі № 910/5887/24 – залишити без змін.
Витрати понесені по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти у повному обсязі на Сідлецького Андрія Валерійовича.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.07.2025.

Головуючий суддя                                                                      Ю.Б. Парусніков

Судді:                                                                                          Т.А. Верхогляд

 О.Г. Іванов