ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 червня 2025 року           справа №200/7485/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького державного університету внутрішніх справ на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі № 200/7485/24 (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління Національної поліції в Донецькій області про стягнення заборгованості,-

                                                              У С Т А Н О В И В:       

24.10.2024 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему “Електронний суд”, надійшов адміністративний позов Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення  з ОСОБА_1 на користь Донецького державного університету внутрішніх справ вартість утримання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ у сумі 22 667,42 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що після звільнення позивача зі служби в Національній поліції за власним бажанням,  у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання, які у добровільному порядку не виконано, що зумовило звернення до  суду.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі № 200/7485/24 у задоволенні позову – відмовлено.    
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.      
В обґрунтування апеляційної скарги наведені доводи, які за суттю та змістом відтворюють позовну заяву.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.      
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією ID-паспорта № НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю №912602 від 19.11.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру.
Згідно з копією витягу з наказу Донецького державного університету внутрішніх справ від 20.07.2021 №361 о/с та додатком до нього, ОСОБА_1 з 15.08.2021 зараховано курсантом першого курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 262 “Правоохоронна діяльність” за кошти бюджету.
Згідно з копією витягу з наказу Донецького державного університету внутрішніх справ від 06.07.2022 №285 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України “Про Національну поліцію”, відрахувавши з університету 06.07.2022.
Докази укладання Договору (контракту) про навчання в матеріалах справи відсутні.
В адміністративному позові позивач вказав, що Донецький державний університет внутрішніх справ, до початку широкомасштабного вторгнення РФ на територію України, мав постійне місце дислокації в Маріуполі. А з початком активних бойових дій університет було релоковано до міста Кропивницького Кіровоградської області. Під час окупації університету було втрачено частину службових документів, серед яких були Контракти про здобуття освіти в Донецькому державному університеті внутрішніх справ.
При цьому, в матеріалах справи міститься копія листа відповідача до ОСОБА_1 від 08.02.2023 №6999-15/07-2023 щодо необхідності відшкодування витрат за навчання у сумі 22667,42 грн згідно з довідкою витрат на утримання курсанта.
Також міститься копія договору №121/02-23 про розстрочення платежу витрат на утримання від 08.02.2023, яка не містить  підпису відповідача.
Разом з тим докази вручення/отримання відповідачем листа від 08.02.2023 та договору №121/02-23 від 08.02.2023  в матеріалах справи відсутні.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIІІ) визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 74 Закону № 580-VIІІ підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі п.п.2, 4 ч.1 ст.77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі п.п.2, 4 ч.1 ст.77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Курсанти вищих навчальних закладів МВС України проходять підготовку на підставі договору про підготовку фахівця, затвердженого наказом МВС України від 14.05.2007  № 150 "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України".
При цьому, механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, визначає Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261 (далі - Порядок № 261).
Витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі, коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Типову форму контракту затверджує МВС (пункт 2 Порядку № 261).
Згідно з пунктом 4 Порядку № 261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа (пункт 8 Порядку № 261).
За правилами положень статті 74 Закону України “Про Національну поліцію” та пункту 8 Порядку № 261 право на звернення до суду у позивача у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати.
Саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення навчального закладу із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23 вересня 2021 року у справі № 520/11540/19, від 30 серпня 2022 року у справі № 480/8200/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 520/5837/2020 та від 13 січня 2023 року у справі № 440/2692/20.
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній та позивачем не надано до суду  договір (контракт) щодо  підготовки ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, Донецькому державному університеті внутрішніх справ.
Копії витягів з наказів про зарахування на навчання та звільнення зі служби в поліції не свідчать про погодження відповідачем зобов`язання після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років в органах внутрішніх справ, а у разі відмови - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі.
Отже матеріалами справи не підтверджується, що   ОСОБА_1 навчалася за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувалася після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ, а у разі відмови - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі.
Крім того, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_1  із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів.
Позивач посилається на те, що ОСОБА_1 зареєстрована в м. Маріуполі, яке є тимчасово окупованою територією, та надає копію конверту з поверненням листа адресованого відповідачеві у м. Маріуполь.
Разом з тим суд зазначає, що в матеріалах справи міститься анкета кандидата на навчання ОСОБА_1 у який міститься засоби телефонного зв`язку як ОСОБА_1 так її батьків, а також адреса електронної пошти.
Жодних доказів повідомлення ОСОБА_1 про необхідність відшкодування витрат за навчання матеріали справи не містять.
Суд наголошує на тому, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, відповідачем не доведено факт навчання ОСОБА_1  за рахунок коштів державного бюджету і її зобов`язання  після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ, а у разі відмови - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги    Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення  з ОСОБА_1 на користь Донецького державного університету внутрішніх справ вартість утримання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ у сумі 22 667,42 грн є недоведеними та не підлягають задоволенню.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.  
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Донецького державного університету внутрішніх справ на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі № 200/7485/24 - залишити без задоволення.                                  
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі № 200/7485/24 - залишити без змін.                                                  
Повне судове рішення складено 19 червня 2025  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                  А.А. Блохін

Судді                                                                                                    І.В. Геращенко

                                                                                                                І.В. Сіваченко