П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/38863/24	

Категорія 105000000	Головуючий у суді І інстанції: Єфіменко К.С. час і місце ухвалення: спрощене провадження,  м. Одеса	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування постанови, -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування постанови, мотивуючи його тим, що відповідачем протиправно винесено постанову у ВП №76516342 від 04.10.2024 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. Позиція ґрунтується на тому, що рішення суду виконано у межах повноважень пенсійного органу. Відсутність бюджетних асигнувань перешкоджає виконанню рішення у повному обсязі.
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування постанови відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що зарахована відповідно до рішенням суду сума доплати має бути виплачена за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Тобто, проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Головного управління, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань. Виділення коштів із Державного бюджету на погашення заборгованості з виплати пенсії не залежить від волевиявлення територіального органу Пенсійного фонду України, тому у діях Головного управління відсутні ознаки вини та умислу щодо невиконання у повному обсязі судового рішення, як умови притягнення особи до відповідальності та накладення, у цьому випадку, штрафу. Аналогічна правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду неодноразово висвітленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19, від 07 січня 2019 року № 420/70/19, від 24 січня 2018 року № 405/3663/13- а.
ОСОБА_1 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. 
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року по справі № 420/35280/23 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про призупинення (припинення) виплати пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 та перерахувати заборгованість з квітня 2021 року.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного позову від 11 липня 2024 року скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року. Ухвалено по справі нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо припинення (призупинення) виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з дати припинення (призупинення) - з 01.04.2021 року. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.
04 жовтня 2024 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з дати припинення (призупинення) - з 01.04.2021 року.
11.11.2024 керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закон №1404-VIII державним виконавцем відділу винесено постанову ВП №76516342 про відкриття виконавчого провадження, копії якої були направлені сторонам виконавчого провадження. Постановою про відкриття виконавчого провадження, як це передбачено Законом, боржнику було надано десять робочих днів для виконання рішення суду.
11.11.2024 відповідно до частини четвертої ст. 27 Закону №1404-VIII державним виконавцем винесено постанову ВП №76516342 про стягнення виконавчого збору у розмірі передбаченому частиною третьою ст. 27 Закону №1404-VIII - 32000,00 грн.
11.11.2024 держаним виконавцем керуючись ст. 42 Закону №1404-VIII та пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 прийнято постанову ВП №76516342 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
29.11.2024 у відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження до відділу надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.11.2024 за вих. № 1500-0309-5/175151 про виконання рішення та додатки до нього.
Зазначеним листом, серед іншого, повідомлено наступне: «… ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2024 по справі № 420/35280/23, ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з дати припинення (призупинення) - з 01.04.2021.
Сума доплати за період 01.04.2021 по 30.06.2024 склала 122236,52 грн та обліковується в переліку боргів ВПО (ПКМУ 1165).
04.12.2024 у зв`язку з невиконанням рішення суду державним виконавцем відділу керуючись вимогами статей 63,75 Закону №1404-VIII винесено постанову ВП №76516342 про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду.
Вважаючи зазначену постанову протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції зазначив, що із досліджених судом матеріалів справи та матеріалів виконавчих проваджень встановлено, що ГУ ПФУ в Одеській області рішення Одеського ОАС від 18 березня 2024 року по справі № 420/35280/23 повністю не виконало, ОСОБА_1 донараховані суми пенсії за минулий час не виплачені. Докази відсутності бюджетних асигнувань на виплату ОСОБА_1 донарахованих сум пенсії за рішенням суду не надані як виконавцю, так і суду, що свідчить про невиконання рішення без поважних причин. Таким чином, оскаржувана постанова є правомірною, а позовні вимоги безпідставними. 
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Статтею 129-1 Основного Закону України передбачено, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Спеціальним законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, є  Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII  з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка є чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі  Закон № 1404-VIIІ).
У відповідності до  статті 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Як передбачено ч. 1  ст. 13 Закону № 1404-VIIІ, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч. 1  ст. 26 Закону № 1404-VIIІ).
За приписами ч. 1 та 2  ст. 63 Закону № 1404-VIIІ  передбачено, що  за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 1  статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону № 1404-VIIІ  передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії. Зокрема, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Водночас визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами  Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм  Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічні праві висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року по справі № 360/3573/20, від 13.10.2021 року по справі № 360/4705/20 та по справі  № 360/4708/20.
З матеріалів прави вбачається, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2024 по справі № 420/35280/23, ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з дати припинення (призупинення) - з 01.04.2021.
Сума доплати за період 01.04.2021 по 30.06.2024 склала 122236,52 грн та обліковується в переліку боргів ВПО (ПКМУ 1165).
Отже, ГУ ПФУ в Одеській області постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2024 по справі № 420/35280/23 повністю не виконало, ОСОБА_1 донараховані суми пенсії за минулий час не виплачені.
Докази відсутності бюджетних асигнувань на виплату ОСОБА_1 донарахованих сум пенсії за рішенням суду не надані як виконавцю, так і суду, що свідчить про невиконання рішення без поважних причин.
Таким чином, вимоги державного виконавця щодо виплати нарахованої за результатами перерахунку пенсії є правомірними та відповідачем правомірно застосовано штраф за не виконання рішення суду  по справі № 420/35280/23.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року по справі № 420/38863/24, - залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.    

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик    О.І. Шляхтицький