ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3857/24  Номер провадження 33/814/274/25	Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О. М.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю секретаря судового засідання Деркач А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 грудня 2024 року,
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду  ОСОБА_1  визнано винуватим у тому, що він 01 жовтня 2024 року о 19 годині 19 хвилин по вул. Центральній у с. Хомутець Миргородського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «RENAULT KANGOO», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 грудня 2024 року та закрити провадження у справі щодо нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та не врахував те, що: матеріали справи не містять належних і допустимих доказів його винуватості у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення; він не погоджувався з результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння, отриманими за результатами застосування спеціального технічного засобу «Драгер», і наполягав на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я; технічний прилад - газоаналізатор «Alcotest 6810», із використанням якого проводився його огляд, не був дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом на день здійснення огляду, використовується з порушенням строку його калібрування, через це наявні об`єктивні та обґрунтовані підстави для сумніву в правильності його налаштування і точності одиниць вимірювання, оскільки є невідомою дата проведення останньої повірки засобу вимірювальної техніки, а, отже, результати й висновок щодо такого огляду є недопустимими доказами; долучений поліцією відеозапис є небезперервним і неповним, суду не надано ті відеофайли, на яких він наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, у зв`язку з чим, цей відеозапис не підлягає врахуванню як належний і допустимий доказ; поліцією не було залучено двох свідків для фіксації обставин проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння; матеріали про адміністративне правопорушення щодо нього складено без дотримання приписів законодавства, викладені в протоколі обставини не відповідають дійсності та не узгоджуються з іншими матеріалами провадження, його ( ОСОБА_1 ) огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням положень ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, а тому вказаний протокол є недопустимим доказом. Водночас апелянт посилається на те, що: суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його та представника участі; він ( ОСОБА_1 ) не міг з`явитись у судове засідання місцевого суду у зв`язку з проходженням лікування.
ОСОБА_1 і його представник – адвокат Сахно Є.В., були належним чином повідомлені про місце, дату й час судового засідання апеляційної інстанції, до суду не з`явились і заявили клопотання про здійснення апеляційного розгляду за їх відсутності.
Суд апеляційної інстанції вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апелянта та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за  керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Вимогами п.2.9 «а» ПДР України унормовано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №775466 01 жовтня 2024 року о 19 годині 19 хвилин ОСОБА_1 по вул. Центральній у с. Хомутець Миргородського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «RENAULT KANGOO», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (а.с.1).
Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 01 жовтня 2024 року о 19 годині 19 хвилин ОСОБА_1 по вул. Центральній у с. Хомутець Миргородського р-ну Полтавської обл. керував транспортним засобом «RENAULT KANGOO», н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений поліцією. Затим на вимогу поліцейського ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням поліцією спеціального технічного засобу, результати якого склали 1, 27 проміле алкоголю в крові. Після отримання результатів огляду з використанням спеціального технічного засобу й включно до процесу оформлення поліцією матеріалів про адміністративне правопорушення, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не стверджував про те, що є незгодним з наведеними вище результатами огляду й не порушував питання щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі (а.с.7).
Навпаки ОСОБА_1 погодився з названими вище результатами огляду, отриманими за допомогою застосування технічного приладу, що пітвердив своїм підписом в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідній графі (а.с.3).
Зафіксовані ж засобами об`єктивного контролю (відеозаписами) обставини також знаходять своє відображення в змісті зазначеного вище акту та роздруківки технічного засобу «Drager Alcotest 6810», відповідно до яких установлено перебування  ОСОБА_1 , у тому числі під час керування автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння з результатами - 1, 27 проміле алкоголю в крові (а.с.2-3). Тобто результати зазначеного вище огляду значно перевищують гранично допустиму норму (0, 2 проміле алкоголю в крові).
Таким чином, посилання апелянта на те, що він не погоджувався з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, отриманими за результатами застосування спеціального технічного засобу «Драгер», і наполягав на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я, позбавлені підстав.
Отже, наведені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.
При цьому, в поліцейського не було підстав для направлення ОСОБА_1  чи висування йому вимоги для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки з огляду на тлумачення положень ст.266 КУпАП такий медичний огляд проводиться лише в разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, в той час як, ОСОБА_1 такої незгоди не висловлював, а навпаки погодився з результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським із використанням спеціального технічного засобу. Тому, за таких обставин, проведення огляду ОСОБА_1  у закладі охорони здоров`я відповідно до вимог закону не передбачалось.
Необгрунтованими є і твердження апелянта, які зводяться до небезпервності та неповноти відеозапису, так як наявний у матеріалах справи технічний носій інформації з відеозаписами містить повні відомості про обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та оформлення щодо нього матеріалів поліцією, які записані в декількох файлах, однак відтворення їх змісту свідчить про те, що сам процес відеофіксації був безперервним.
Не знайшли свого підтвердження також доводи апеляційної скарги щодо неможливості застосування поліцейським технічного приладу «Drager Alcotest 6810» при проведенні згаданого вище огляду  ОСОБА_1 .
Положеннями п.1 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, унормовано, що за наявності ознак, передбачених п.3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Спеціальним технічним засобом для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння є алкотестер - прилад для швидкого визначення концентрації алкоголю в крові людини шляхом аналізу повітря, яке вона видихає.
Згідно з наказом МОЗ України від 10 лютого 2010 року №95 прилад електродіагностичний "Alcotest 6810" внесено до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України та дозволено для застосування в медичній практиці.
Відповідно до положень Закону України «Про метрологію, метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові в повітрі, що видихається. Пунктом 1 ст.17 вказаного Закону України передбачено, що законодавчо врегульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Водночас законом не встановлено вимог до законодавчого регулювання засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають у експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року. Таким чином, газоаналізатори виробництва компанії «Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина», що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту, що узгоджується зі змістом повідомлення заступника генерального директора ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів".
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» визначено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13 жовтня 2016 року й він становить 1 рік.
З роздруківки технічного приладу «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , убачається, що його остання повірка (калібрування) здійснена 29 серпня 2024 року, а тому на момент проведення огляду (01 жовтня 2024 року) названий алкотестер був використаний у межах міжповірочного інтервалу для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки тривалістю 1 рік.
Тобто перебування  ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування ним транспортним засобом визначено й підтверджено поліцією у відповідності до приписів закону з використанням дозволеного до застосування спеціально призначеного для встановлення стану алкогольного сп`яніння технічного засобу, який відповідав пред`явленим до нього вимогам і був використаний з дотриманням умов його експлуатації.
Що стосується посилань в апеляційній скарзі, які зводяться до здійснення місцевим судом розгляду справи без участі ОСОБА_1 і його представника, то можливість реалізації прав, передбачених законодавством України, в тому числі й тих, про які йдеться в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 і його представнику було надано під час провадження в суді апеляційної інстанції, якими вони й скористалися в повному обсязі в спосіб, який уважали за необхідне. У ході апеляційного провадження вони, зокрема, мали можливість навести аргументи, з яких вважали безпідставним і помилковим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, але доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 чи його представник не подавали до суду першої інстанції клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 16 грудня 2024 року о 10 годині 00 хвилин, у тому числі з посиланням на перебування ОСОБА_1 на лікуванні.
Як видно з матеріалів справи,  ОСОБА_1 є водієм (водійське посвідчення серії НОМЕР_2 ), що підтверджується даними довідки САП Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області та не оспорюється в апеляційній скарзі (а.с.6).
Тому суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на  ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Таким чином, доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо  ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                         О.М. Корсун