УХВАЛА

30 червня 2025 року 
м. Київ
справа №340/3640/24
адміністративне провадження № К/990/24115/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Радишевської О.Р.,
суддів - Мацедонської В.Е., Смоковича М.І.,
перевіривши касаційну скаргу Кіровоградської обласної прокуратури на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі №340/3640/24 за позовом Голованівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області та Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області до Надлацької сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Керівник Голованівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області та Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області звернувся до суду з позовом, в якому просить: 
- визнати бездіяльність Надлацької сільської ради щодо неприведення у стан готовності захисної споруди (протирадіаційного укриття) №42826, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Голованівський район, село Надлак, вул. Адміністративна, 6, з метою використання її за призначенням відповідно до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України               № 579 від 09 липня 2018 протиправною; 
- зобов`язати Надлацьку сільську раду привести у стан готовності захисну споруду (протирадіаційне укриття) № 42826, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Голованівський район, село Надлак, вул. Адміністративна, 6 з метою використання її за призначенням у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від                    09 липня 2018 року.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі №340/3640/24, позовну заяву залишено без розгляду.
05 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Суду надійшла касаційна скарга Кіровоградської обласної прокуратури на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від     20 травня 2025 року у справі №340/3640/24.
Суддя Верховного Суду Радишевська О.Р. з 23 квітня 2025 року до 27 червня 2025 року перебувала у відпустці, відповідно до наказу від 17 червня 2025 року №1984/0/6-25.
Питання про відкриття касаційного провадження за цією скаргою вирішується після виходу судді Мацедонської В.Е. з відпустки
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вказав, що саме прокурор мав довести правові підстави звернення до суду із цим позовом як у частині компетенції Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області, так і своїх повноважень на звернення до суду в інтересах держави.
Водночас, як зазначили суди попередніх інстанцій, Керівник Голованівської окружної прокуратури звернувся до адміністративного суду з цим позовом обґрунтовуючи підстави для звернення прокурора до суду тим, що Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області, яке є уповноваженим органом державної влади у цих правовідносинах, не здійснює належним чином свої повноваження та захист інтересів держави і не вживає заходів щодо звернення до суду з позовом про зобов`язання відповідача привести захисну споруду цивільного захисту у стан повної готовності до використання за призначенням.
Суди зазначили, що законодавець у відповідних профільних нормативно-правових актах не наділив Державну службу України з надзвичайних ситуацій правом на звернення до суду із позовом щодо приведення у стан готовності захисних споруд та відповідно правом на оскарження бездіяльності балансоутримувачів щодо допущеного неналежного стану таких захисних споруд.
На підставі викладеного суди виснували, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій та її територіальні органи не наділені повноваженням щодо звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про зобов`язання щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисних споруд цивільного захисту у якості позивача.
Такі висновки судів попередніх інстанцій узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 24 січня 2025 року у справі № 400/9970/23, від 31 січня                       2025 року у справі №240/28363/23, від 27 лютого 2025 року у справі №260/9749/23, від                      13 березня 2025 року у справі № 520/29699/23,від 13 березня 2025 року у справі №280/10878/23.
В оскаржуваних судових рішеннях указано, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, зокрема, замінює відповідного суб`єкта владних повноважень в судовому провадженні у разі, якщо той всупереч закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити, причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Суд також зазначив, що законодавством передбачено право Державної служби України з надзвичайних ситуацій, як суб`єкта владних повноважень при застосуванні своєї компетенції, на звернення до суду виключно з позовами про застосування заходів реагування (пункт                   48 Кодексу цивільного захисту України). Враховуючи те, що Кодекс цивільного захисту України не передбачає повноважень Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області на звернення до суду із пред`явленими позовними вимогами у якості позивача, то, відповідно, у прокурора в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області також не має прав на звернення до суду з такими вимогами.
Таким чином, суд дійшов висновку, що звертаючись до адміністративного суду з цим позовом, прокурор указав органи, в інтересах якого подано позов, які не мають права на таке звернення.
У цій справі судами враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23 січня 2025 року у справі № 520/16197/23, від 30 січня 2025 у справі № 400/10777/23, від 06 лютого 2025 року у справі № 520/16687/23, від 06 лютого 2025 року у справі № 160/14281/23, від                  12 лютого  2025 року у справі № 480/8807/23, від 03 березня 2025 року  у справі № 260/4199/22 у подібних правовідносинах щодо права прокурора на звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі органу Державної служби України з надзвичайних ситуацій з вимогами зобов`язального характеру щодо суб`єкта, на якого покладено обов`язок належного утримання захисної споруди. 
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Верховний Суд у постановах від 13 березня 2025 року у справі №240/29926/23, від 26 березня 2025 року у справі №520/29483/23, від 26 березня 2025 року у справі №340/3544/24 аналізуючи положення пункту 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України в редакції Закону № 2655-ІХ, зробив висновок, що коло правовідносин, у яких територіальний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій може бути позивачем, хоча і розширилось, тобто перестало бути виключним, проте потребує чіткої кореляції із положенням закону, який би передбачив відповідний випадок, за якого Державна служба України з надзвичайних ситуацій Державної служби України подати до суду позовну заяву. У чинній редакції пункту 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту окреслена прив`язка правової підстави звернення до суду із нормою закону, і лише за її наявності Державна служба України з надзвичайних ситуацій може набути статусу позивача.
Проаналізувавши чинне законодавство щодо обсягу повноважень Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Суд у зазначеній постанові дійшов висновку, що законодавець у відповідних профільних нормативно-правових актах не наділив Державну службу України з надзвичайних ситуацій правом на звернення до суду із позовом щодо приведення у стан готовності захисних споруд та відповідно правом на оскарження бездіяльності балансоутримувачів щодо допущеного неналежного стану таких захисних споруд.
З огляду на викладене, Державна служба України з надзвичайних ситуацій та її територіальні органи не наділені повноваженнями щодо звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про зобов`язання щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисних споруд цивільного захисту у якості позивача.
Верховний Суд дійшов висновку, що прокурор, звертаючись до суду із цим позовом, визначив орган, в інтересах якого подано позов, який не має права на таке звернення.
Верховним Судом сформовано усталену практику щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, зокрема, щодо положення пункту 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України в редакції Закону № 2655-ІХ, зробив висновок, що коло правовідносин, у яких територіальний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій може бути позивачем, хоча і розширилось, тобто перестало бути виключним, проте потребує чіткої кореляції із положенням закону, який би передбачив відповідний випадок, за якого Державна служба України з надзвичайних ситуацій Державна служба України з надзвичайних ситуацій Державної служби України  подати до суду позовну заяву. У чинній редакції пункту             48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту окреслена прив`язка правової підстави звернення до суду із нормою закону, і лише за її наявності Державна служба України з надзвичайних ситуацій може набути статусу позивача, викладену зокрема у постановах від               13 березня 2025 у справі № 240/29926/23, від 26 березня 2025 у справі № 520/29483/23, від              26 березня 2025 року у справі № 340/3544/24, і С не вбачає правових підстав відступати від неї.
Залишаючи позов без розгляду, суд апеляційної інстанції, застосовуючи висновки Верховного Суду, викладені у постановах Верховного суду постановах від 23 січня 2025 року у справі                  № 520/16197/23, від 30 січня 2025 у справі № 400/10777/23, від 06 лютого 2025 року у справі             № 520/16687/23, від 06 лютого 2025 року у справі № 160/14281/23, від 12 лютого 2025 року у справі № 480/8807/23, від 03 березня 2025 року  у справі № 260/4199/22 дійшов висновку, що законодавець у відповідних профільних нормативно-правових актах не наділив Державної служби України з надзвичайних ситуацій правом на звернення до суду із позовом щодо приведення у стан готовності захисних споруд та відповідно правом на оскарження бездіяльності балансоутримувачів щодо допущеного неналежного стану таких захисних споруд, а отже, і прокурор не може від його імені заявити такий позов.
Не наділена такими повноваженнями і Голованівська районна державна адміністрація Кіровоградської області, визначена прокурором в якості другого позивача.
Враховуючи наявність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, зокрема щодо положення пункту 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України в редакції Закону № 2655-ІХ, який було викладено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2025 року у справі № 240/29926/23, від 26 березня 2025  року у справі №520/29483/23, від 26 березня 2025 року у справі № 340/3544/24, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Кіровоградської обласної прокуратури на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від                  18 березня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі №340/3640/24 
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
 Суддя-доповідач:  Судді:	 О.Р. Радишевська  В.Е. Мацедонська  М.І. Смокович