ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року 
м. Київ

справа № 580/7920/23
адміністративне провадження № К/990/13812/25  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів Шишова О. О., Яковенка М. М.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Легіон-Агро» на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року, постановлену колегією суддів у складі Беспалова О. О. (суддя-доповідач), Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., у справі № 580/7920/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Легіон-Агро» до Головного управління ДПС у Черкаській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Легіон-Агро» (далі - позивач, скаржник) звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області, Державної податкової служби України, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області про відмову у реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних складених позивачем податкових накладних, а також зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати спірні податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 20 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року, адміністративний позов задовольнив повністю.
Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року стягнуто на користь позивача судові витрати на правову допомогу в розмірі 3600,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області.
З метою примусового виконання вказаної додаткової постанови Черкаський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист від 25 жовтня 2024 року.
Листом Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області від 30 жовтня 2024 року № 04-17-03-10/10576 виконавчий лист було повернуто, оскільки зазначене у ньому найменування боржника Головне управління Державної податкової служби у Черкаській області не відповідає відомостям Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів, де зазначено Головне управління ДПС у Черкаській області.
У зв`язку з цим, позивач звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з заявою про виправлення описки, в якій просив зазначити у додатковій постанові від 25 вересня 2024 року назву відповідача, яка відповідає офіційним відомостям.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у задоволенні заяви про виправлення описки відмовлено.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що не вважаються опискою помилки, які не викривляють зміст, тобто неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів тощо. Тому, на думку апеляційного суду, найменування «Головне управління Державної податкової служби у Черкаській області» та «Головне управління ДПС у Черкаській області» є назвою одного державного органу, що є очевидним, а тому у тексті додаткової постанови відсутні будь-які описки.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
Не погодившись з ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про виправлення описки, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Легіон-Агро» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить зазначену ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву про виправлення описки задовольнити.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, позивач стверджує, що помилки у написанні імен та найменувань учасників справи є істотними та у цьому випадку впливають на виконання, а тому такі описки підлягають виправленню.
Верховний Суд ухвалою від 10 квітня 2025 року відкрив касаційне провадження за указаною касаційною скаргою.
Відповідачі не подали до Верховного Суду відзиву на касаційну скаргу. Про відкриття касаційного провадження повідомлені належним чином.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції, та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Суд апеляційної інстанції, застосовуючи ці нормативні положення до обставин справи, що розглядається, правильно посилався на усталену практику Великої Палати Верховного Суду в ухвалах від 27 травня 2020 року у справі № 904/10956/16, від 11 січня 2022 року у справі № 921/730/13-г/3, від 23 березня 2023 року у справі № 990/106/22, від 26 квітня 2023 року у справі № 522/22473/15-ц та від 9 травня 2023 року у справі № 522/22473/15-ц, де роз`яснюється, в яких саме випадках помилки підлягають виправленню.
Так, процесуальні положення щодо виправлення описки передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат і строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання.
Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про виправлення описки, виходив із того, що у тексті додаткової постанови використано дві лексичні форми позначення одного і того самого органу - «Головне управління Державної податкової служби у Черкаській області» та «Головне управління ДПС у Черкаській області», тобто фактичної зміни суб`єкта владних повноважень таке подвійне зазначення не спричиняє.
Водночас, сам по собі факт очевидного сприйняття читачами тексту ідентичності органу не вичерпує вимог до якості судового акта з огляду на його подальше виконання. За змістом частини першої статті 253 КАС України виправлення описок покликане усунути саме ті технічні похибки, які здатні вплинути та/або ускладнити його виконання. При цьому, практика Великої Палати Верховного Суду, на яку послався апеляційний суд, відносить до істотних помилок, що підлягають виправленню, зокрема, неправильне написання ідентифікаційних даних учасників, дат і строків. Логіка цих висновків полягає в тому, що технічна неточність у назві сторони може породити практичні перешкоди на стадії примусового виконання, навіть якщо з контексту очевидно, про який орган ідеться. Це пояснюється тим, що орган примусового виконання судових рішень не має повноважень на власний розсуд тлумачити відомості, що зазначені у виконавчих документах, а тому відомості про боржника та стягувача в останньому повинні зазначатися чітко.
Варто також зазначити, що вимоги до виконавчих документів, визначені частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», прямо орієнтують на точну ідентифікацію стягувача та боржника: зазначення повного найменування юридичної особи та її ідентифікаційного коду за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Тому суд, який постановляє рішення, повинен забезпечити таку якість його реквізитів, щоб на їх підставі без додаткових тлумачень міг бути прийнятий до виконання виконавчий документ.
У цій справі наявний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб свідчить, що офіційне найменування відповідача - «Головне управління ДПС у Черкаській області». Саме ця форма найменування відповідає реєстровим даним. Вживання у тексті додаткової постанови відмінної від реєстрової лексичної форми («Головне управління Державної податкової служби у Черкаській області») створює формальну невідповідність між судовим актом і даними державних реєстрів та з урахуванням неодноразових реорганізацій податкових органів може об`єктивно ускладнити стадію примусового виконання (оформлення і прийняття виконавчого документа), оскільки буде неможливо визначити, який саме орган державної влади повинен бути боржником.
За таких обставин відмова апеляційного суду у виправленні зазначеної неточності є передчасною. Запитуване заявником уточнення не змінює змісту ухваленого судового рішення, не підміняє та не коригує резолютивну частину в частині прав та обов`язків сторін, не замінює сторону у справі, а лише усуває технічну розбіжність у написанні найменування юридичної особи-учасника відповідно до офіційних відомостей. Така розбіжність за своїм характером і наслідками відповідає критеріям «описки істотного характеру» у розумінні частини першої статті 253 КАС України та правових позицій Великої Палати Верховного Суду.
Отже, оскільки суд апеляційної інстанції під час розгляду заяви позивача про виправлення описки допустив порушення норм процесуального права, не з`ясував та не врахував усіх необхідних обставин, що мають значення для правильного вирішення цього питання, Верховний Суд, виходячи із меж, визначених статтею 341 КАС України, з огляду на приписи статті 353 КАС України, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд відповідної заяви.
Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).
З огляду на результат касаційного розгляду та наявність документально підтверджених судових витрат (судового збору), понесених скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Легіон-Агро» задовольнити частково.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі № 580/7920/23 скасувати, а справу направити до Шостого апеляційного адміністративного суду на новий розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Легіон-Агро» про виправлення описки у судовому рішенні.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Легіон-Агро» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                               І. В. Дашутін

Судді                                                                                                                              О. О. Шишов

                                                                                                              М. М. Яковенко