УХВАЛА
 
31 липня 2025 року
м. Київ
 
справа № 754/8493/25
 
провадження № 61-9744зно25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,
 
розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Лідовця Р. А., Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д., від участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвалиВерховного Суду від 24липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання відповідача надати на звернення позивача обґрунтовані відповіді та повідомлення про це позивача електронною поштою,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання відповідача надати на звернення позивача обґрунтовані відповіді та повідомлення про це позивача електронною поштою.
 
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання відповідача надати на звернення позивача обґрунтовані відповіді та повідомлення про це позивача електронною поштою повернуто.
Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали.
Попереджено апелянта, що у разі невиконання вказаних вимог суду та неподання доказів їх виконання до Київського апеляційного суду у встановлений строк, апеляційну скаргу може бути визнано неподаною та повернуто її апелянту.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду 02 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
 
У липні 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 13 червня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2025 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 13 червня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Національної комісії, 
що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 
про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання відповідача надати 
на звернення позивача обґрунтовані відповіді та повідомлення про це позивача електронною поштою відмовлено.
 
28 липня 2025 рокунадійшла заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення (ухвали Верховного Суду від 24 липня 2025 року), у якій він висловив недовіру суддям Лідовцю Р. А., Гулейкову І. Ю., Луспенику Д. Д.
 
У змісті заяви про перегляд судового рішення висловлено недовіру вищезгаданим суддям Верховного Суду, а також заперечення проти того, щоб вони розглядали та вирішували заяву ОСОБА_1 .
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:
1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;
3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;
4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;
5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу
 
Згідно із частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження                     у справі.
Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
 
Зміст заяви Соляника В. В., де заявлено відвід, не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, для відводу судді, а зводиться до незгоди заявника з прийнятим раніше колегією суддів процесуальним судовим рішенням.
 
Доводи про незгоду із процесуальним рішенням судді в силу положень частини четвертої статті 36 ЦПК України, не можуть бути підставою для відводу судді.
 
Доводи заяви про відвід від участі у розгляді справи суддів Верховного Суду 
Лідовця Р. А., Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д. не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів. Доказів 
на спростування презумпції неупередженості зазначених суддів Верховного Суду не надано.
 
Окрім цього, аргументи заяви про відвід не свідчать про наявність обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України, за наявності яких суддя підлягає відводу (самовідводу).
 
У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,                                           від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
 
Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що судді Лідовець Р. А., Гулейков І. Ю., Леспеник Д. Д. виявили особисту заінтересованість. 
 
Сумніви у неупередженості судді повинні ґрунтуватися на фактичних обставинах, а не на припущеннях. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. 
 
Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.
 
Верховний Суд звертає увагу на неприпустимість зловживання процесуальними правами та наголошує на необхідності добросовісно користуватися процесуальними правами задля виконання завдань цивільного судочинства (частина перша, пункт 11 частини третьої статті 2, частина перша статті 44 ЦПК України).
 
Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.
 
Заявлений ОСОБА_1 відвід є необґрунтованим, тому питання про відвід суддів відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Лідовця Р. А., 
Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д., від участі у розгляді заяви про перегляд 
за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 24 липня 2025 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання відповідача надати на звернення позивача обґрунтовані відповіді та повідомлення про це позивача електронною поштою, визнати необґрунтованою.
 
Заяву про відвід суддів Верховного Суду Лідовця Р. А., Гулейкова І. Ю., 
Луспеника Д. Д. передати для вирішення зазначеного питання іншому судді, який визначається у порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник