ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 червня 2025 року           справа №200/6328/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Гаврищук Т.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі № 200/6328/24 (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення управління Пенсійного фонду України, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                              У С Т А Н О В И В:       

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії №262440018141 від 16.07.2024; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про переведення на пенсію за віком на пільгових умовах та призначення пенсії за віком у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” відповідно до заяви від 09.07.2024 з дня звернення за призначенням пенсії з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 11.07.1988 по 30.12.2003.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 16.07.2024 відповідачем було прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії №262440018141 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивач не погоджується із вказаним рішенням про відмову у призначенні пенсії, яке отримала 16.07.2024, у зв`язку з наступним.
Відповідно до записів трудової книжки та наказів Державного відкритого акціонерного товариства “Гірничо-монтажне управління “МОНТАЖНИК” позивач працювала повний робочий день в якості електрозварника ручного зварювання 2 розряду з повним робочим днем з 11.07.1988 по 30.12.2003, що передбачено Списком №2. Згідно з наказом Державного відкритого акціонерного товариства “Гірничо-монтажне управління “МОНТАЖНИК” №97к від 11.07.1988 позивача було прийнято на посаду електрозварника ручного зварювання 2 розряду з повним робочим днем, наказом №25к від 30.12.2003 була звільнена за ст. 40 КЗпП у зв`язку із скороченням штату. Вказане підтверджується довідкою №73 від 08.07.2024 виданої ДВАТ “Гірничо-монтажне управління “МОНТАЖНИК” про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній. Вказана довідка підписана ліквідатором ДВАТ “Гірничо-монтажне управління “МОНТАЖНИК” у зв`язку із ліквідацією підприємства.
Вказує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а не інформація з реєстру застрахованих осіб, особливо до 2004 року. Зазначає, що лише починаючи з січня 2004 року страховий стаж розраховується за даними Реєстру застрахованих осіб, то до цієї дати, тобто до вступу в дію Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, основним документом, за яким розраховується страховий стаж, є трудова книжка.
Позивач доводив, що набув необхідний страховий і пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що підтверджено записами в трудовій книжці. Просила задовольнити позов.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі № 200/6328/24 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 16.07.2024 № 262440018141. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.07.2024 про перерахунок пенсії у зв`язку з переведенням з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.      
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.    
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.      
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), 09.07.2024 звернулася із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
За принципом екстериторіальності, надані документи передані для розгляду та прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії Головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
16.07.2024 відповідачем було прийняте Рішення про відмову у призначенні пенсії №262440018141 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. У рішенні зазначено, що загальний страховий стаж позивача складає 33 роки 11 місяців 20 днів. Пільговий стаж за Списком 2 зараховано 04 роки 01 місяць 11 днів.
Вказано, що до пільгового стажу не враховано періоди роботи згідно пільгової довідки №73 від 08.07.2024 яка видана ДВАТ ГІРНИЧОМОНТАЖНИМ УПРАВЛІННЯМ “МОНТАЖНІК”, визиває сумніви щодо достовірності вказаної інформації, оскільки згідно довідки та трудової книжки НОМЕР_2 від 11.07.1988 заявниця працювала по 31.12.2003, а згідно індивідуальних даних про сплату страхових внесків, які знаходяться в реєстрі застрахованих осіб наявна невідповідність про вказаний факт роботи, оскільки з 01.01.1998 по 31.12.2003 особа отримувала заробітну плату в іншій організації та отримувала допомогу по безробіттю. При перевірці вмісту та належного оформлення документів встановлено, що заявницею надано недостовірні дані та невідповідність викладених у них відомостей. Вказані документи потребують проведення зустрічної ретельної та законної перевірки достовірності. За результатами якої буде можливість повернутись до питання щодо зарахування періоду роботи на підприємстві до пільгового стажу згідно поданої заяви.
До матеріалів справи додано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії №73 від 08.07.2024  яка видана ДВАТ ГІРНИЧОМОНТАЖНИМ УПРАВЛІННЯМ “МОНТАЖНІК” з якої вбачається, що позивач працювала повний робочий день в управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту ГШО в/о “Красноарміськвугілля” з 11.07.1988 по 30.12.2003 в якості електрозварником річного зварювання 2 розряду. Вказано, що період складає 15 років 5 місяців 20 днів, що зараховується до стажу роботи,  що дає право на пільгове забезпечення за списком №2.
Даний період роботи позивача також відображено у трудової книжці серії НОМЕР_2 (запис 1-2).
З наданого витягу форми РС-право вбачається, що позивачу за спірний період з 11.07.1988 по 30.12.2003 враховано до страхового стажу період з 22.06.1992 по 30.06.2000, з 13.04.2001 по 30.09.2001, з 19.10.2001 по 31.05.2002, з 01.07.2003 по 31.12.2003; до пільгового стажу враховано з 11.07.1988 по 21.08.1992.
Крім того, як вбачається з витягу форми ОК-5 за позивачем обліковується відомості за звітний пір по БСВ за 2000-2006 роки страхувальником Димитровський міський центр зайнятості, зокрема у 2000 році - 8 місяців 12 днів, у 2001 році -3 місяці 12 днів, у 2002 році - 6 місяців 21 день, у 2003 році - 5 місяців 4 дні.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі Закон № 1058).
Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах 
Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731, (далі Порядок № 383).
Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення” (далі Закон № 1788).
Ст. 62 Закону № 1788 установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637).
Згідно з абз. абз. 1-2 п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Порядок № 637 також визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.
За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додатком № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абз. 2 п. 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.
Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
За правилами ч. 5 ст. 45 Закону № 1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).
При цьому п. 2.1 Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;
2) документи про стаж, що визначені Порядком № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі Положення), а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі індивідуальні відомості про застраховану особу).
3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01.07.2000 орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000 (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
У разі якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 (додаток 5).
4) відомості про місце проживання особи;
5) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах:
довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до п. 20 Порядку № 637 (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з п. п. 1-6, 8 ч. 2, ч. 3 ст. 114 Закону та п. 23 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105 (далі Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;
документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 “Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці” (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21.08.1992); […].
Приймання, оформлення і розгляд документів, поданих для призначення (перерахунку) пенсії, регламентовано розділом ІV Порядку № 22-1.
Згідно з п. 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Відповідно до п. 4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України “Про електронні документи та електронний документообіг”, “Про електронні довірчі послуги” та “Про захист персональних даних”. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.
Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55 “Деякі питання документування управлінської діяльності”.
П. 4.9 Порядку № 22-1 передбачено, що документом, який підтверджує призначення особі пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається відповідно до Порядку оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 03.11.2017 № 26-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.12.2017 за № 1464/31332.
У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії.
За правилами п. 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії. 
Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії, а у разі призначення пенсії за віком автоматично - не пізніше одного місяця з дня надходження повідомлення про обраний особою спосіб виплати пенсії.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з незгодою позивача з прийнятим відповідачем рішенням від 16.07.2024 № 262440018141.
Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області належить перевірити на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.
Надаючи оцінку правомірності відмови в перерахунку пенсії, суд виходив саме з тих аргументів, які пенсійний орган навів у рішенні, яке є предметом спору.
Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії відповідач вказав, що до пільгового стажу не враховано періоди роботи згідно пільгової довідки №73 від 08.07.2024 яка видана ДВАТ ГІРНИЧОМОНТАЖНИМ УПРАВЛІННЯМ “МОНТАЖНІК”, оскільки вона визиває сумніви щодо достовірності вказаної інформації, оскільки згідно довідки та трудової книжки НОМЕР_2 від 11.07.1988 заявниця працювала по 31.12.2003, а згідно індивідуальних даних про сплату страхових внесків, які знаходяться в реєстрі застрахованих осіб наявна невідповідність про вказаний факт роботи, оскільки з 01.01.1998 по 31.12.2003 особа отримувала заробітну плату в іншій організації та отримувала допомогу по безробіттю. При перевірці вмісту та належного оформлення документів встановлено що заявницею надано недостовірні дані та невідповідність викладених у них відомостей. Вказані документи потребують проведення зустрічної ретельної та законної перевірки достовірності. За результатами якої буде можливість повернутись до питання щодо зарахування періоду роботи на підприємстві до пільгового стажу згідно поданої заяви.
Будь-яких інших підстав відмови позивачу у призначенні пенсії в оскаржуваному рішенні ГУ ПФУ в Закарпатській області не навело.
Щодо твердження пенсійного органу про те, що пільгова довідка потребує додаткової перевірки, суд зазначає наступне.
Суд встановив, що наряду з іншими документами предметом розгляду відповідача була довідка державного відкритого акціонерного товариства “Гірничномонтажне управління “Монтажник” про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 08.07.2024 № 73.
Ця довідка оформлена з дотриманням вимог п. 20 Порядку № 637 та містить всі необхідні відомості для підтвердження стажу позивача.
В довідці від 01.02.2024 № 19 наявне посилання на первинні документи, на підставі яких вона видана, в тому числі особова картка форми Т-2, накази, особові рахунки.
Так, ні Закон № 1058, ні Порядок № 22-1 не покладають на особу, яка звертається за призначенням (перерахунком) пенсії, обов`язку надавати пенсійному органу первинні документи, на підставі яких видана довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Належні та допустимі докази, які б свідчили, що на час прийняття рішення, яке є предметом спору, в розпорядженні пенсійного органу були документи, зокрема акт перевірки, які свідчили про те, що довідка від 08.07.2024 № 73 видана безпідставно або містить недостовірні відомості, суду не надані.
Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону № 1058 документи про перерахунок пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову у призначенні пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
В силу приписів ч. 5 ст. 45 Закону № 1058 відповідача зобов`язано було не пізніше 10 днів з дня надходження заяви позивача, всебічно, повно і об`єктивно розглянувши всі подані ним документи, а також матеріли його пенсійної справи, прийняти одне з двох можливих рішень: 1) про перерахунок пенсії або 2) про відмову в перерахунку пенсії.
Доводи відповідача про те, що пенсійний орган вважав за необхідне перевірити достовірність відомостей, наведених в довідці від 08.07.2024 №73, суд відхиляє, виходячи з таких міркувань.
Дійсно, ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 передбачає право пенсійного органу перевіряти обґрунтованість видачі роботодавцями документів та достовірність поданих ними відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Однак в такому випадку в силу положень абз. 2 ч. 5 ст. 45 Закону № 1058 керівник відповідача мав прийняти рішення про продовження строку розгляду документів позивача на строк проведення додаткової перевірки, але не більше ніж на 15 днів; отримати результати такої перевірки; всебічно, повно і об`єктивно розглянути всі подані заявником документи та матеріали його пенсійної справи і прийняти обґрунтоване рішення про призначення пенсії або про відмову в призначенні.
Проте відповідач цього не зробив, натомість відмовив позивачу в призначенні пенсії з посиланням на те, що “документи потребують проведення зустрічної ретельної та законної перевірки достовірності”.
Суд зазначив, що а ні Закон № 1058, а ні Порядок № 22-1 не передбачають такої підстави для відмови у призначенні пенсії, яка була наведена відповідачем.
Між тим, аналіз положень ст. 62 Закону № 1788, абз. абз. 1-2 п. 1, абз. 1 п. 3 Порядку № 637 зумовлює висновок, що трудова книжка є основним, що підтверджує стаж роботи.
До того ж відповідач не довів, що на виконання вимог п. 4.2 Порядку № 22-1 позивачу було запропоновано подати додаткові документи, яких за висновком пенсійного органу, не вистачало для прийняття рішення про призначення пенсії.
Суд зауважує, що на особу не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у первинних документах про її трудову діяльність. Помилки у заповненні первинних документів не можуть бути підставою для виключення спірного періоду роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок їх ведення, а заповнення з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.
З наданого витягу форми РС-право вбачається, що позивачу за спірний період з 11.07.1988 по 30.12.2003 враховано до страхового стажу період з 22.06.1992 по 30.06.2000, з 13.04.2001 по 30.09.2001, з 19.10.2001 по 31.05.2002, з 01.07.2003 по 31.12.2003; до пільгового стажу враховано з 11.07.1988 по 21.08.1992.
Отже з матеріалів справи вбачається, що до пільгового стажу позивача за Списком № 2 не зараховано періоди роботи на ДВАТ “Гірничо-монтажне управління “МОНТАЖНИК”, у якому позивач працювала в якості електрозварника ручного зварювання 2 розряду з 22.08.1992 по 30.12.2003, а також до страхового стажу з 01.07.2000 по 12.04.2001, з 01.10.2001 по 18.10.2001, з 01.06.2002 по 30.06.2003.
Суд звертає увагу, що Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.
Розділом XXXII "Загальні професії" списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, передбачалася професія "електрозварювальники і їх підручні".
Розділом XXXIII "Загальні професії" списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, передбачалася посада за позицією 23200000-19906 "Електрозварники ручного зварювання".
Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачено професію за кодом №23200000-19906 "Електрозварники ручного зварювання".
Суд зауважує, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16.01.1985 №17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для висновку, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.
Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом неодноразово, у тому числі, у постановах від 23.12.2019 у справі №535/103/17, від 26.03.2020 у справі №193/45/17, від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17.
Отже, професія електрозварювальника у спірний період з 11.07.1988 по 30.12.2003 відноситься до робіт за списком № 2, що передбачено розділом ХХХІІ списку № 2 постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, та в подальшому, розділом ХХХІІІ списку № 2 постанови Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 та розділом ХХХІІІ списку № 2 постанови КМУ № 162 від 11.03.1994, у період дії цих нормативно-правових актів. Без урахування вже врахованих періодів.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області від 16.07.2024 № 262440018141 підлягає визнанню протиправним.
Висновок суду про протиправність рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.
Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Закарпатській області не забезпечило всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих позивачем документів.
Оскільки рішення від 16.07.2024 № 262440018141 є протиправним, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення.
Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення суд першої інстанції дійшов висновку за необхідне застосувати такий спосіб захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Закарпатській області повторно розглянути заяву позивача від 09.07.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, з врахуванням періодів роботи до страхового стажу з 01.07.2000 по 12.04.2001, з 01.10.2001 по 18.10.2001, з 01.06.2002 по 30.06.2003 та до пільгового стажу позивача з 22.08.1992 по 30.12.2003 за Списком № 2 на ДВАТ “Гірничо-монтажне управління “МОНТАЖНИК”, у якому позивач працювала в якості електрозварника ручного зварювання 2 розряду, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.
Водночас не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині покладання на відповідача обов`язку призначити позивачу пенсію за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 відповідно до заяви від 09.07.2024 з дня звернення за призначенням пенсії з зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи з 11.07.1988 по 30.12.2003, оскільки розрахунок страхового та пільгового стажу, як передумова прийняття рішення про призначення пенсії (про переведення з одного виду пенсії на інший), в силу положень Закону № 1058 належить до повноважень пенсійного органу.
Зміст оскаржуваного рішення свідчить про те, що пенсійний орган по суті з формальних підстав протиправно відмовив позивачу в перерахунку пенсії (в переведенні з одного видку пенсії на інший).
При цьому жодних висновків щодо наявності (відсутності) у позивача необхідного страхового та/або пільгового стажу, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, відповідач не робив; у зарахуванні конкретно визначених періодів роботи до страхового та/або пільгового стажу позивача не відмовляв.
Відтак, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є покладання на пенсійний орган обов`язку повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.
Суд зауважує, що з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 Порядку № 22-1, належним відповідачем за позовними вимогами позивача є ГУ ПФУ в Закарпатській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії.
Отже, саме на ГУ ПФУ в Закарпатській області суд покладає обов`язок повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії.
Суд зауважує, що п. 4.10 Порядку № 22-1 не регулює питання призначення (перерахунку) пенсії. Норми п. 4.10 Порядку № 22-1 передбачають передачу електронної пенсійної справи від “органу, що призначає пенсію”, який розглядав заяву про призначення пенсії, до “органу, що призначає пенсію”, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Тобто п. 4.10 Порядку № 22-1 врегульовує відносини щодо виплати пенсії, які виникають після того, як визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, прийняв рішення про призначення (перерахунок) пенсії.
Як наслідок, той факт, що місце проживання позивача зареєстровано в Донецькій області, не змінює висновку суду про те, що належним відповідачем за його позовними вимогами є саме ГУ ПФУ в Закарпатській області.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.  
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі № 200/6328/24 - залишити без задоволення.                                                
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі № 200/6328/24 - залишити без змін.                                                          
Повне судове рішення складено 12 червня 2025  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.В. Геращенко